186 
lertid ogsaa denne forandre sin Farve og det temmeligt meget, 
idet den blege guulagtige Leerfarve kan gaae over til en meget 
mdrkere og brunlig, hvorhos samtidig Ryggens utydelige Tver- 
baand blive morkere og skarpere. Ifolge Iagttagelser paa en 
slig Lovfro, som den ene af Forfatterne under sit Ophold i Minas 
holdt levende i Fangenskab en Række Dage, var den lyse Farve 
den fremherskende om Natten og om Morgenen, og den morkere 
Farve pleiede forst at indfinde sig hdit opad Dagen, eller naar Froen 
i længere Tid udsattes for det ret skarpe usvækkede Dagslys. 
Udmaalinger af et stdrre Individ: 
Længde af Hoved og Krop 3" 5"' eller 88““. 
— “ Ragbenet)e . . .6" 3"' — 163““. 
I Henseende til Farven vil den foreliggende Form svare til 
den ene af de af Duméril og Bibron omtalte Varieteter med sort 
Rygstribe, og skulde det vise sig, at der under Navnet H. pal- 
mata eller //. maxima er forenet flere Arter, maatte den fore¬ 
liggende beholde det den af Prinds Maximilian tildeelte Navn. 
2 . llyla alboniarginata Spix. 
(//. infulata Wied.) 
Af denne Art har Reinhardt indsamlet et Exemplar ved 
Rio Janeiro, et andet har Hygom hjembragt fra Maruim; 
begge ere af samme Størrelse. Vi have desuden havt Leilighed 
til al sammenligne dem med et Exemplar af //. albomarginata fra 
Pariser Museet samt med 2 af Prof, Kroyer fra B a hi a-Egnen 
hjemforte Exemplarer. 
Hovedet er bredt og fladt; seet nedenfra viser Mundspalten 
sig som en hdi Rundbue, over hvilken Snuden saa godt som ikke 
springer frem. Rostralkanterne ere nogenlunde tydelige, Frenal- 
regionerne temmelig skraae, Afstanden mellem de noget frem¬ 
springende Næsebor er noget mindre end Afstanden fra dem til 
Oinene, mindre end disses Tvermaal, men noget stdrre end 
Trommehindens. Kroppen er mere eller mindre langagtig og 
