189 
fra Omegnen af Cachoeira, hjembragte af Prof. Kroyer, der i 
Henseende lil Pletternes Mængde, Stdrrelse og Tæthed danne 
Overgangen til det af Pariser-Museet meddeelte Exemplar. Vi maae 
derfor ansec det for afgjort, at //. infulata Wied falder sammen 
med II. alhomarginata Spix. Pariser-Museets Exemplar har Hæl¬ 
sporen ligesaa tydelig som de andre. 
3. Hyla oxyrhiiia Rhdt. ÆLtk. 
Af denne Art, der i visse Maader kan siges at staae imellem 
Hylamaxima Laur. og IL crepitans Wied — maaskee dog aller- 
nærmest ved H, boans Dand. — foreligger der 11 Exemplarer fra 
Mi nas og Lagoa Santa. 
Artens Habitus er forskjelligt fra H. maxima's; vel er For¬ 
men smækker, men tillige ligesom noget teendannet, da Hovedet 
er smalt og spidst, og den spidse Snude springer betydelig frem 
foran Underkjæben, naar man betragter Dyret franeden, men da 
Snudens Længde idvrigt varierer noget, gjor den ikke altid i 
lige hoi Grad Indtrykket af at være spidssnudet. Frenal- 
regionerne ere plane og næsten lodrette, og Næseborene stillede 
i nogen Afstand fra Snudespidsen; denne Afstand vil omtrent, 
som hos H. boans^ være Halvdelen af Afstanden fra Næseborene 
til Oinene. Rostralkanterne ere skarpe, og som Fortsættelse af 
dem lober der bagved Oiet, ovenover Oret en horizontal Fold, 
som dog taber sig lidt bagved Forlemmerne. Af den hos andre 
Arter langs med Underarmen lobende Hudrand er her under¬ 
tiden et Spor tilbage nærmest ved Albuen; ogsaa langs med 
Tarsens nedre Rand kan der være Spor lil en svag Hudliste; 
en Hudrand er ogsaa tydelig tilstede ovenover Anus. De kile- 
formige_, noget buede eller mere eller mindre tydeligt vinkelformigt 
knækkede Tandgrupper stdde i Reglen næsten sammen i xMidtlinien. 
En Spalte fdrer hos Hannen paa hver Side langs med den bageste 
Doel af Tungens Siderand ind i Strupeposen. Ryghuden er lige¬ 
som hos andre Arter, der beskrives glatte, i Virkeligheden svagt 
kornet, tydeligst paa Hovedet. Medens Siderne og Undersiden af 
