214 
oj3(ager storsle Delen af Lemmerne, men som kun allerforrest, paa 
Hovedet, begrændses forneden af en hvid Linie, der fdiger langs 
med Overlæbens Rand. Dyrets Bugside er mere eller mindre 
sortplettet, Halen blaa oventil og paa Siderne, naar undtages 
dens alleryderste Deel, som har en svag rodlig Farve. 
U d m a a 1 i n g: 
Fra Snudespidsen til Forlemmerne 
fra disse til Anaiaabningen .... 27"”’b 
Halen.67™"™. 
Arten vil kunne diagnoticeres saaledes : 
(i. Maxiniiliaiu nob. scutis supraocularihus binis^ primo mogno, 
secundo minuto ^ front oro stralibus nullis^ frontoparietalibus minutis, 
nasatibus supra divisis^ posimentalibus septem^ scriebus squamarum cor- 
poris 16^ media dorsi impari nulla', lineis longitudinalibus albis duabus. 
Ileterodactyliis Liindii Hhdt. Ltk. 
(Tab. VI, fig. 10). 
Af Slægten Heterodactylus besidder det kongelige natur¬ 
historiske Museum to Exemplarer, henhdrende til to forskjellige 
Arter; det ene, som er mindre vel bevaret og allerede fra ældre 
Tid findes i Museet, have vi troet at kunne henfdre lil Hetcro’- 
dactylus imbricatus Spix, hidtil Slægtens eneste Art; det andet, 
som Reinhardt har hjembragt fra sin sidste brasilianske Reise, 
er nyt. 
Da IL imbricatus (Tab. VI, fig. 11) er udforlig beskreven i „Erpé- 
tologie générale“, kunne vi indskrænke os til at angive de Foihold, 
hvori H. Lundii afviger fra den Form, som vi ansee for H. imbri¬ 
catus', dog maae vi strax forudskikke den Bemærkning, at intet af de 
to foreliggende Exemplarer har nogen virkelig Tommelfinger paa 
Forlemmerne, saa at heller ikke Museets ældre Exemplar vilde 
kunne henfdres til den af Duméril og Bibron beskrevne Art, 
