hvis man skulde lægge megen Vægt paa denne Omstændighed'^). 
Vi antage imidlertid, at de nævnte Forfattere have beskrevet et 
Par lidt fremspringende Skjæl ved Roden af den inderste (anden) 
Finger som et Rudiment af en Tommeltinger, hvad de paa en 
Maade vel ogsaa kunne antages for at være. Forholdet er omtrent 
det samme som hos Gymnoplithalmus Maximiliani^ dog er Tommel- 
rudimentet her maaskee endnu utydeligere. Er denne Forudsætning 
urigtig, har Pariser Museets Heterodactylus f. Ex. et lignende vel ud¬ 
viklet Tommelrudiment som vor i det folgende beskrevne Perodac- 
tylus modestus^ saa maa vor II. imbricalus vistnok ansees for for- 
skjellig fra Pariser Museets, men dermed vilde det endnu ingen¬ 
lunde være afgjort, at den ogsaa var forskjellig fra Spix’s Art**)^ 
med hvilken den foreliggende Form tvertimod, efter Beskrivelsen 
at domme, viser en næsten fuldstændig Ovcreenstemmelse. Idv- 
rigt stemmer den ogsaa saa godt med Beskrivelsen i „Erpétol. 
générale*^^, naar det ovenfor omtalte Punkt undtages, at vi ingen 
synderlig Tvivl kunne nære om deres Identitet. 
//. Lundii har en smækkrere I.egemsform end H. imbricalus^ 
jiavnligen gjælder dette om Halen, som hos den sidstnævnte er 
meget tyk og plump; Lemmerne ere mindre udviklede hos //. 
Lundii^ hvilket især er paafaldende, naar man sammenligner Bag- 
lemmerne hos begge Arter, saaledes som det-vil fremgaae af de 
nedenfor anfdrteMaal; Hovedet er desuden smallere lios vor nye 
Art, Pandeskjoldet baade smallere og længere, saa at det naaer 
længere bagtil og stdder umiddelbart op til det lille Mellemisse- 
skjold, fra hvilket det hos IL imbricalus er adskilt‘'^^^■). De Skjæl, 
I „Erpétol. générale“ t. V. p. 445 hedder det: „les Ilétérodactyles out 
bien cinq doigts aux pattes antérieures coinine aux postérieures, mais 
run d’eiix ou le pouce n’existe extcrieuieinent cpie sous la forme d’un 
simple tubercule. Ce doigt ou plutot ce rudiment de doigt est déponrvu 
d’ongle“. 
■^*3 Spix afbilder ikke noget saadant Tommelrudiment. I fexten hedder 
det: „digito quinto mutico, ne vix (piidem conspicuo“, hvilket vel kunde 
bringes td at stemme med det foreliggende Forhold. 
Dette Forhold synes ogsaa at kunne erkjendes paa Spix’s Figur 
1. c. t. 27 fig. i. 
