265 
at Lepcchin ikke har seet dem, da de, selv om de virkelig 
findes hos den Kroyerske Form , maae være meget vanskelige at 
opdage og at erkjende som saadanne. 
Der er saaledes i Virkeligheden ikke en eneste holdbar 
Grund, hvorpaa Hr. Kr. kan slotte sin formeentligen saa grundmu¬ 
rede Anskuelse om Cyclopterus linealus Lepechin; den hele efter 
Forfatterens eget Sigende saa „samvittighedsfuldt^ opfdrte Byg¬ 
ning falder sammen som et Korthuus, saasnart man rdrer ved 
den! Om man moder med een eller med ti uholdbare Grunde, er 
jo ligegyldigt; Sagen bliver ikke bedre for det, og den Slags Be- 
viismidler ikke stærkere, fordi man binder dem sammen i et Knippe 
og kyler Modstanderen dem i Ansigtet; kun paa den tilfældige Til¬ 
skuer kan denne Fægtemaade maaskee gjore sin Virkning, og 
paa dem synes Hr, Kr.’s Artikel ogsaa at være mere beregnet 
end paa del videnskabelige Forum, til hvis Paakjendelse Sporgs- 
maalet vil hjemfalde. 
Det vil forhaabentlig nu være temmelig klart, af hvad Beskaf¬ 
fenhed den Kroyerske Polemik er; imidlertid vil det vistnok være 
Hr. Kr. en meget let Sag at replicere med saamange Artikler, som det 
skal være, af ligesaa grundigt Indhold som den her omtalte Kritik i 
„Naturhistorisk Tidskrifts^ 3 Række, og jeg betvivler ikke, at han jo 
nok fremdeles der vil kunne finde Plads for en saa værdig og saa vel 
anbragt Polemik, deri al Fald har den negative Fortjeneste at vise 
Adepterne i Videnskaben, hvordan man ikke skal kritisere. 
maaskee kjendte Hr. Kr. dengang ikke de formeentlige Skjæl hos L line- 
atus, hvis Beskrivelse er udkommet et Par Aar efter? Det er muligt, 
men det bliver dog mindre sandsynligt, naar man seer, (1. c. p. 535), at 
han alt dengang kjendte 3 andre af ham undersogte Arter med tre- 
fligede Tænder, thi dette kan dog vel kun gjælde de 3 Arter; L. Montagui, 
Fahricii og Hneatus, (af hvilke den sidstnævnte desuden er opdaget alle¬ 
rede i 1838), eftersom L. lunicatus endnu senere (N. T. 2 R. 2 Bd. S. 
274) formodedes at være identisk med L. Fabricii. Naturligviis over¬ 
seer jeg ikke, at de formentlige Skjæl ere afbildede (I. c. pi. XIII fig. 
2 g), men det jeg indtil videre tillader mig at betvivle, og hvorom Hr. Kr. 
ogsaa selv synes mig at nære nogen Tvivl, er at det virkelig er Skjæ 1. 
