222 
lykkedes det kun at finde 1 Aborre ( Perca fluviatilis), 1 Løje 
(Aspius alburnus), 2 — 3 Skaller ( Leuciscus sp.), 1 lille, brasenagtig 
Fisk (. Abramis sp.) og 5—6 Gedder ( Esox lucius). Derimod var 
Horkernes Antal saa stort, at det sikkert maatte anslaas i Titusinder. 
Horkerne laa dels inde ved Bredden eller flød i dennes Nærhed, 
dels drev stadig fler ind ude fra Søen. Kun nogle af de helt inde 
ved Bredden liggende var allerede indhyllede i Vandskimmelsvampe 
(Saprolegniaceer ); de fleste andre var tilsyneladende døde for ret 
nylig, idet Indvoldene var temmelig friske; paa en Del var Gæl¬ 
lerne rede, men af endnu levende Horker lykkedes det kun at finde 
een. Denne flød paa Siden i Vandskorpen ligesom de døde, aandede 
meget lidt og uregelmæssigt, reagerede først efter gentagne Slag 
med en Stok ved at svømme i normal Stilling ned mod Bunden, 
hvorfra den dog et Øjeblik efter drev op igen. En Undersøgelse 
paa Stedet bekræftede den foregaaende Dags Iagttagelse: I alle de 
Horker, som aabnedes, fandtes talrige Iktecyster, særlig i Ovarierne, 
i Hjerteposen og i Svømmeblæren. Der kunde ingen Tvivl være 
om, at Ikterne voldte Horkernes Død. Mange af de døde Horker 
havde opspærret Mund, udspilede Gællehude og oprejst Bygfinne; 
men det gjaldt ikke dem alle. De nævnte Symptomer plejer at vise, 
at Fisken er død af Kvælning. Bruno Hofer 1 ) nævner, at de 
kan fremkomme ikke blot, naar Kvælningen skyldes Iltmangel i 
Vandet, men ogsaa f. Eks. naar Gællerne af en eller anden Grund 
klistrer sammen, eller naar Parasitter Hindrer Blodtilstrømningen til 
Gællerne. Selv om Ikterne maaske nok i et eller andet Tilfælde 
kunde komme til at bevirke Kvælning, har denne dog ikke været 
den egentlige Dødsaarsag; det langsomme Aandedræt hos den fundne, 
døende Hork viste, at der for dens Vedkommende ikke var Tale om 
Kvælning. Rimeligt er det vel, at den opspærrede Mund, de ud¬ 
spilede Gællehude og Finner kan skyldes en almindelig Krampe i 
Dødsøjeblikket, uden at der har været Kvælningsanfald. 
De døde Horkers Længde var c. 8—c. 19 cm. Tilsyneladende 
Bruno Hofer: Handbuch der Fischkrankheiten. Stuttgart 1906. Side 159. 
