90 
kimde man se dem paa nært Hold paa Kornmarkerne, hvor de 
meget langsomt trippede omkring; i Efteraaret vare de sky* 
„Kyllingerne ses der forholdsvis meget lidt til, og de faa, man 
ser, ere nogle smaa magre Stakler.“ (Af et Brev fra Kingkjøbing- 
Egnen “®/io, trykt i „Nationalt.” ^®/io.) I Thorsted Sogn paa en 
stor Sandslette, hist og her bevoxet med Lyng, blev der ofte 
tidlig om Morgenen set meget store Flokke. (Kapt. Øst. D. J.) 
Om Steppehønsene paa Holmlsands Klit, mellem Ringkjøbing 
Fjord og Vesterhavet, har Architekt Hager up skalfet Oplysninger 
fra Lærer Jørgen Pedersen i Havrvig, omtrent midt paa Land¬ 
tungen. 
De første skulle være sete allerede sidst i April; de kom i 
Smaaflokke, der stadig fløj mod S. langs Klitten. Adskillige hleve 
der om Sommeren. Kun nogle faa forsøgte at yngle; de fleste 
levede uafbrudt i Flokke. Om Aftenen samledes en 80—100 
Stykker i Klitterne; om Morgenen fløj Flokke paa 10—20 ud paa 
dyrkede Marker, mest paa Pløjejord eller Stubmarker; nogle, der 
fandtes dræbte under Telefontraade, havde i Kroen Bygkorn og 
Frø af vilde Planter. Man har set dem bade sig i løs Muldjord. 
I September mærkede man en Aftagen i deres Tal. Endnu i 
Januar 1889 bleve nogle faa sete; 15de Januar blev et Par set 
S. for Bjerregaard, paa Syd-Enden af Holmslands Klit. 
Nogle faa bleve sete parvis, og i Juni fandtes i Klitterne 
nogle faa Reder med 2 eller 3 Æg (Æggene beskrives meget nøj¬ 
agtig i Beretningen; saa vidt vides, bleve ingen Æg tagne); 
Steppehønsene rugede saa fast, at man næsten kunde træde paa 
dem. I Juli skulle nogle faa Kyllinger, endnu dunede, ikke fjer¬ 
klædte, være sete i Sandklitterne, løbende i de voxnes Flokke. 
Den Mand, der i 1863 samlede baade Æg og Fugle til Told¬ 
kontrollør Btllow i Ringkjøbing, har sagt, at Steppehønsene den¬ 
gang vare mindre talrige, men ynglede oftere; da de ikke dengang 
vare fredede, forsvandt de snart. (Lærer J. Pedersens Brev er 
af 24 /i 89.) 
12te December blev set en Flok paa henved 30 flyvende ved 
