141 
i Overensstemmelse med de gjæiig-se Anskuelser om Oogenese hos 
Hvirveldyr i Almindelighed: „Meiuer Meinnng nach hat sich ein 
Kern des Keimepithels zum Eikern heransgehildet, wahreud die 
Nachbarkerne sich als Follikel an die werdende Fizelle legten“. 
\i vide nu, at hos de yngre Stadier forekommer et saadaut 
ligefremt og simpelt „Keimepithel“ aldeles ikke, og et Ovarium 
som det afbildede fjærner sig saa meget fra disse, at hvis der ikke 
foreligger en ligefrem Mistydning af et utydeligt Præparat, hvorved 
en forudfattet Anskuelse om Ægdannelsen har gjort sig gjældende, 
saa drejer det sig her vistnok om et meget ualmindeligt, eller 
abnormt Tilfælde, hvor Ovarialparenchymet har faaet en meget 
ringe Mægtighed. Men med dette Ovarium staar og falder nu i 
Virkeligheden Stuhlmauns Opfattelse af Æg- og Follikeldanuelsen, 
thi paa det er den baseret. Om de andre Ovarier (Fig. 18 — 20), 
som han opfatter som videre udviklede, erklærer han, at Ægdan- 
uelsen ikke er klar. Hvad jeg har kaldet Ovarialparenchymet, 
kalder han ogsaa her for „Keimepithel“ (hans Anførselstegn om 
Ordet skal formodentlig betegne den ringe Overensstemmelse med 
de sædvanlige Forestillinger om et Epithel), og han angiver, over¬ 
ensstemmende med Virkeligheden, at dets forskjellige Elementer ere 
temmelig regelløst blandede. Han adskiller „Uræg“ og Kjærner, 
d. V. s. andre Celler, i „Keimepithelet“; men imellem de sidste om¬ 
taler han og tegner paa sine PMgurer meget rigtig Celler af for- 
skjellig Størrelse. De noget større Celler, som han betegner 
med a, og hvis Udvikling til Æg han følger omhyggelig, ere nu 
ganske utvivlsomt identiske med vore Genitalceller, medens de 
mindre Celler, som han anser for omdannede til Follikelceller, 
ere vore Stromaceller; han angiver vel at have fundet Overgange 
mellem dem, men dette strider i al Fald bestemt imod mine Iagt¬ 
tagelser; Stuhlmanus „Ureier“ ere allerede at betegne som Æg. Xaar 
S. ikke har iagttaget, at hans med a betegnede Cellekjærner ere 
omgivne med en tydelig begrændset rund Protoplasmakrop, ligger 
det utvivlsomt i det anvendte Eeagens: Sublimat; efter mine Er¬ 
faringer differentierer dette Stof Cellec-rændserne meget slet; i 
