210 
denne har afsnøret sig fra Fornyren, og denne Forbindelse mellem 
Urnyregangen og det peritoneale Anlæg til den Milllerske Gang skildres 
endda saaledes, at jeg maa opfatte den som sekundær, hvorfor jeg 
anser det for meget tvivlsomt, om Urnyregangen bidrager noget- 
somhelst til Dannelsen. Anlægget optræder først efter Forvandlingen, 
og hos unge Dyr uden Spor af ydre Hale ender den Miillerske Gang 
blindt i Peritonæum og fortsætter sig endnu en Strækning bagtil 
som en Epithelfortykkelse uden Lumen, der efterhaanclen taber sig 
i de sædvanlige Peritonealceller. Hos Urodelerne dannes i Følge 
Furbringer {Salamandra maculatd) den forreste aabne Del af 
Gangen af et foidykket lille Parti af Peritonealepithelet, som formes 
til et Eør, der bagtil træder i Forbindelse med Urnyregangens Yæg, 
fra hvilken derefter den øvrige Gang skal afsnøres som en solid 
Cellestræng, der senere udhules forfra bagtil. Paa de undersøgte 
Stadier taber den sig i Urnyregangens Væg; men i et enkelt Til¬ 
fælde endte den selvstændig med en stump Ende ved Siden af Ur¬ 
nyregangen. En Forbindelse af Hulrummene i de to Gange er ikke 
funden \\ q ^ Salamandra. Hoffmann“) finder ligeledes {\\os Triton 
cristatus), at den forreste aabne Del af Gangen dannes af Peritoneal¬ 
epithelet, medens det øvrige dannes af Urnyregangen, men noget 
forskjellig hos Hun og Han; hos Hunnen sker Dannelsen nemlig 
ved en ligefrem Afsnøring, men hos Hannen optræder en saadan 
kun paa en kort Strækning, hvorefter den Miillerske Gang selv¬ 
stændig voxer videre bagtil langs Nyregangen. Endelig danner hos 
Selachierne Urnyregangen alene den Miillerske Gang paa den 
alt tidligere angivne Maade. 
Antage vi nu, at vi hos Selachierne have fpr os den primitive 
Form for Udviklingen, se vi, at hos Urodelerne kommer der et nyt 
Element til; den peritoneale forreste Del af 'Gangen; hos Anurerne 
faar denne nye Del fuldstændig Overtaget, og hos Amnioterne er 
den alene om Dannelsen. Saaledes er vistnok den gjængse Op- 
0 1. c. p. 31. 
0 1. c. p. 576—78. 
s 
