•223 
blive til Æg, medens andre fortsætte Delingen; samtidig voxe nogle 
af de omhyllende Stromaceller ind, som i de tidligere Stadier, for 
at afskjære nye Grupper eller omgive de enkelte Æg med Fol¬ 
likel h i n d e r. 
Som man vil se, bliver der da efter min Opfattelse en fuld¬ 
kommen Overensstemmelse mellem Kegenerationspliænomenerne hos 
begge Kjøn: der findes hos begge stadig Oplag af de¬ 
lingsdygtige Kjønsceller, hvorfra Fornyelsen udgaar, 
men en direkte Nydannelse finder ikke Sted. 
At Grupper af Kjønsceller tindes i ethvert Bentiskeovarie, er 
overmaade let at iagttage, og de ere da heller ikke undgaaede tid¬ 
ligere Undersøgeres Opmærksomhed, men disses Fortolkning af dem 
er rigtignok en anden, og i Overensstemmelse hermed opfattes Ke- 
produktionsprocessen ogsaa anderledes, oftest saaledes, som den i 
Almindelighed fremstilles som gjældende for Hvirveldyr overhovedet, 
altsaa i det væsentlige i Harmoni med den Waldeyerske Æg¬ 
dannelseslære. 
Waldeyer^) selv siger om isoa?: „Grade wie beim Eierstock 
der Frosche tinden sich nun zahlreiche kuglige oder schlauchformige 
Anhaufungen von dunkelgekornten grosseren Zellen in die binde¬ 
ge webige Wandung des Ovariums eingelassen, die mit den epitheli- 
alen Zellen der Innenwand in directer Verbindung stehen, mitunter 
aber ganz isolirt, olme allen Coimex mit einer allgemeinen Epithel- 
auskleidung, angetroffen werden. Auch hier unterscheidet man bald 
die Primordialeier als durch ihre Grosse und die Grosse des Kerns 
ausgezeichnete Zellen, gewohnlich mehrere in einem solehen Haufen; 
dazwischen kleine, ganz biasse Zellen, die Aviederum den eben ge- 
schilderten Epithelzellen vollkommen gleichen.“ Begge Elementer 
i disse Hobe betragter Waldeyer som opstaaede i Ovarialhulens 
Epithel, „Kimepithelet“; ved at Ovariets Bindevæv voxer ind i 
Hobene, adskilles disses enkelte Primordialæg tillige med de om¬ 
givende uforandrede Epithelceller i Follikler, hver altsaa bestaaende 
0 Eierstock und Ei p. 79. 
