268 
faar man et fyldigere og andet Billede. For at forstaa, hvorledes 
alt gik til, maa vi gaa noget tilbage i Rejsen og kaste et Blik paa 
Livet og Personerne ombord. 
„Rnrik“ var kun et lille Skib; der var knap med Plads; i 
Messelukafet, hvor foruden 2 Officerer ogsaa de 4 civile Personer 
skulde opholde sig, vare til ISiød kun 4 i Stand til samtidig at 
arbejde. Wormskiold benyttede en Tid lang Natten til Arbejde, 
men maatte høre op hermed, da det blev befalet, at Lyset i Messen 
som paa Krigsskibe skulde være slukket Kl. 10. Han og Maleren 
maatte sove i Hængekøjer. Allerede i denne Mangel paa Plads er 
der en rig Kilde til Rivninger, thi ikke altid er der et Hjærterum, 
der skaffer Husrum. Dernæst herskede der- aabenbart stor Uorden 
ombord; baade fra Wormskiold og Chamisso lyder der Klage her¬ 
over; den sidste erfarede, „dass nicht alles in Erfullung gehen kann, 
was man hofft und beabsichtigt, und dass die Beschranktheit des 
Schiffes, die eigenthtimlichen Ansichten und Riicksichten des Capi- 
tains, die Uugunst des Zufalls und vieles andere noch hemmend 
und stbrend dem eifrigsten Streben und besten Willen entgegen- 
treten kann“. Det indbyrdes Samliv blev aabenbart meget tidlig 
formørket, som saa ofte paa videnskabelige Expeditioner, naar der 
er bornerte eller chikanøse Personer blandt Medlemmerne. I Be¬ 
gyndelsen gik alt fortræffeligt; Wormskiold underviste Chamisso i 
Dansk, med „Corregio“ som Grundlag, og oversatte „Hakon Jarl“ for 
ham, og naar Chamisso kæmpede med Søsygen, gjorde han Obser¬ 
vationer for ham. Men snart nærmede man sig Troperne; Mængden 
af det nye og interessante voxede daglig, og Wormskiold var som 
paa Grønlandsrejsen ikke ledig; han samlede Dyr med Slæbenet, 
„deriblandt nogle ganske besynderlige Salpæ‘b han anstillede Iagt¬ 
tagelser over Vind og Vejr, over Vandets Varmegrad og Vægtfylde, 
og maalte endog Varmegraderne paa 100—200 Favnes Dybde ved 
Hjælp af et Six-Thermometer. Men —; „Vilkaar som i Følgen af 
Rejsen mellem Teneriffa og Brasilien bleve mig foreskrevne, faldt 
mig lige saa besynderlige som Stedet og Tiden vare usædvanlige. 
Endskjønt jeg nemlig havde bragt en stor Del Papir, Kasser og Glas 
