278 
Tegninger in. m., men alt gik nogle Aar efter Hjemkomsten 
tabt ved Ildebrand, og forgæves bar jeg i Botanisk Haves Her¬ 
barier, der bave meget fra bans Grønlandsrejse, søgt efter Spor fra 
bans Yerdensomsejling. Jeg troede, at ban maaske strax bavde over¬ 
givet sine Alger til videnskabelig Bearbejdelse til Biskop Agardh i 
Lund, men Professor J. Agardh bar velvillig oplyst mig om, at 
dette næppe kan være sket; alt synes at være gaaet til Grunde^). 
Alle disse Tilskikkelser kunde nok være tilstrækkelige til at 
lægge Tyngsel paa en Mands Sind; de Porbaabninger, hvormed den 
unge, fyrige, umistænksomme og for videnskabelig Porskning begejst¬ 
rede unge Mand drog ud paa en videnskabelig Expedition, der 
maatte synes i fuldeste Maal at skulle tilfredsstille enhver viden¬ 
skabelig Tørst, vare paa det sørgeligste bievne skuffede, 4 Aar af 
bans Liv spildte og det under mangebaande Savn og Gjenvordig- 
beder^). Naar imidlertid Cbamisso paa næstsidste Side af sin Rejsebe¬ 
retning (nedskreven i Vinteren 1834—35) kaster et Blik tilbage paa 
de Mænds Skæbne, „in deren Gesellscbafft er mancbes erduldet und 
erfabren“, og da skriver om Wormskiold: „Der Lieutenant Worm-- 
skiold zu Kopenbagen, versunken in trilben Tiefsinn, ist der Welt 
erstorben“, saa er det dog sikkert et ganske nrigtigt Billede, som han 
her giver; tbi selv om AVormskiold et Par Aar efter sin Hjemkomst i 
G „Riirik“ fortsatte fra Kamtscbatka sin store og interessante Rejse og kom 
tilbage til Hjemmet 1 Aar før Wormskiold. Denne Rejse bar baaret 
forskjellig Frugt for Videnskaben; se Otto v. Kotzebue, Entdeck- 
ungs-Reise in die Siid-See und nacb der Berings-Strasse zur Erforscb- 
ung einer nordostlicben Durcbfabrt, unternommen in den Jabren 1815, 
1816, 1817, 1818 (Weimar 1821). De botaniske Samlinger var Grev 
Rumanzoff saa nobel at forære Cbamisso, men de ere aldrig bievne 
bearbejdede som Helhed; det publicerede er Brudstykker, mest bear¬ 
bejdede af Venner; Cbamisso selv gjorde kun lidet, bl. a. bar ban dog 
opkaldt nye Slægter efter sine gode Venner; Romanzoffia og den be- 
kjendte Haveplante EscJischoltzia. 
G Som Bevis paa, hvad Naturforskerne herhjemme ventede sig af Rejsen, 
vil jeg anføre et Ord af Reinhardt i Brev til sin Hustru; „Du kan 
ikke tro, hvor jeg glæder mig over, at IVormskiold efter al Sandsyn¬ 
lighed kommer med; fra Naturbistorikernes Duelighed skal denne Rejse 
vist ikke komme til at staa tilbage for de forrige franske“. 
(Mathilde Reinhardt, Familie-Erindringer.) 
