59 
dessa arter aro mojligen relikter från en tidigare period (se nedan), 
men många åro så utpråglade vårmedjur att de måste vara relikter 
från den postglaciala varmetiden (Rana agilis , de nåmnda mol- 
luskerna, många insekter; om de senare se nårmare nedan). 
Om det ej vore såkerstållt både att Bornholm under postglacial 
tid stått i forbindelse med fastlandet och att klimatet varit var- 
mare ån nu, skulle man ej våga draga några beståmda slutsatser 
ur dessa djurs forekomst på on; nu synes det mig beråttigat att 
anta att åtminstone de fiesta av de nåmnda arterna invandrat till 
Bornholm over en landfbrbindelse med Tyskland under en tid med 
varmare klimat ån det nuvarande. Några såkra bevis for detta 
antagande finnas for nårvarande ej, men så lange det ej heller mot- 
såges av geologiska eller biogeografiska fakta, kan det åtminstone 
vara beråttigat som arbetshypotes. 
Wa hl gren har i sitt intressanta arbete om Olands alvarfauna 
(1917; se åven Wahlgren 1910) framhållit att flera av de ifråga- 
varande arterna fordra ej blott ett varmt utan åven ett torrt klimat; 
de åro med andra ord xeroterma. Bland de av Wahlgren nåmnda 
arterna fbrekomma foljande åven på Bornholm: Rana agilis; Pupa 
auenacea ; fjårilarna Coscinia striata, Acidalia violata , A. rubi- 
ginosa , Selidosema ericetaria. Wahlgren’s åsikt att dessa djur, 
i likhet med vad man antagit for åtskilliga våxter, åro relikter från 
en tid med torrare och mera kontinentalt klimat ån det nuvarande, 
torde kunna anses beråttigad och galler åven for Bornholm, dår 
dessutom flera andra arter med liknande utbredning och liknande 
krav på klimatet fbrekomma. Bland de bornholmska djur som ej ti 11- 
hbra Olands alvarfauna åro foljande mer eller mindre xerofila: fjåri¬ 
larna Agrotis janthina , A. cinerea , Dianthæcia compta, D. filigrana , 
Luceria virens , Heliothis dipsacea, Abrostola asclepiadis, Acidalia 
dilutaria, Tephroclystia insigniata; orthopteren Gryllus campestris 
(om skalbaggarna kan jag ej yttra mig). Åven snåckan Clausilia 
plicata kan kanske nåmnas i detta sammanhang; den tyckes i sin 
allmånna utbredning bverensståmma med flera xerotermer, men år 
i varje fali tåmligen svagt xerofil; den lever under stenar, bland 
lov etc., alltså ej på sårskilt torra lokaler. 
Åtminstone de fiesta av dessa arter kunna uppfattas som xero¬ 
terma relikter på Bornholm. Dock år utan tvivel xerofilien (liksom 
termofilien, se nedan) mycket olika utpråglad; noggranna detalj- 
