Nogle bemærkninger om narhvalens stødtand, 
specielt med hensyn til spiralsnoningen. 
Af 
R. Spårck. 
(Meddelt i modet den 5. december 1919). 
På opfordring af prof. C. Raunkiær, der på grund af sine under¬ 
søgelser over spiralsnoning, homo- og antidromi o. lign. i plante¬ 
riget ønskede oplysning om analoge forhold i dyreriget, gennemgik 
jeg for nogen tid siden litteraturen vedrørende narhvalens stødtand. 
Bortset fra et enkelt tilfælde hos Scoresby (1823, p. 136) omtales 
tanden hos alle som venstresnoet (d. v. s. man drejer til højre, når 
man følger furen). For de tilfælde, hvor der foruden den normale 
tand i venstre kæbe tillige er udviklet en sådan i højre side, har 
der i den ældre litteratur gjort sig modstridende anskuelser gæl¬ 
dende, idet man ofte finder den fejlagtige oplysning, at tanden i 
så fald er .højresnoet. Fejlen skal stamme fra G. og Fr. Cuvier, 
eller rettere fra nogle figurer hos disse forfattere, på hvilke tæn¬ 
derne ved kobberstikkerens fejl er afbildede således, at de frem¬ 
træder som højresnoede. Først Reinhardt (1863) og J. W. Clark 
(1871) lykkedes det helt at aflive denne myte; begge de sidst¬ 
nævnte forfattere har givet fortræffelige sammenfattende oversigter 
over den ældre litteratur, og jeg skal derfor for dennes vedkom¬ 
mende indskrænke mig til at henvise til dem. 
I den nyere litteratur har jeg ikke fundet spiralsnoningen om¬ 
talt, hverken hos Kiikenthal (1889—93 og 1900), hos Arendsen 
Heins (1914) eller hos Porsild (1918). 
Da imidlertid ingen af de ældre forfattere er fremkommet med 
noget talmateriale, men kun omtaler, hvad de har iagttaget hos 
enkelte individer, har jeg ment, at det måske vilde være af nogen 
interesse, da lejlighed gaves, at undersøge forholdet hos et større 
