167 
den samme slutning. Når et større antal tænder betragtes, vil man 
hurtigt opdage, at man kan skelne mellem fire „tandformer" : 1) 
Tænder, der er slidt hvide og blanke i spidsen men iøvrigt fuld¬ 
stændig runde og regelmæssige; således er fortrinsvis de unge 
tænder. 2) Tænder, der ligeledes er hele ud til spidsen, men som 
er slidt særlig stærkt på een side, hvor der fremkommer en lille 
konkavitet. 3) Tænder, der er knækkede nær spidsen ; bruddet er i 
så fald altid skråt. 4) Tænder, der er knækkede længere nede ved 
grunden ; bruddet er i disse tilfælde som regel mere eller mindre 
uregelmæssigt. Det er blandt de sidste, at man træffer de af R. 
Brown (1868, p. 553) og Porsild (1. c.) omtalte „plomberede" tæn¬ 
der; blandt de 129 tænder fra Thule var der een „plomberet". 
Foruden de ovenfor omtalte hyppige former for slid ses også sjæld¬ 
nere andre; således findes på Universitetets Zoologiske Museum 
en tand, der på de to sider er slidt så stærkt, at spidsen næsten 
er blevet helt sammentrykt og knivdannet. 
Dels det store antal knækkede tænder, dels og navnlig de 
ovennævnte slidfigurer tyder på, at narhvalen også anvender sin 
tand til dermed at rode i havbunden, idet man så må formode, 
dels at tænderne undertiden knækker, og endvidere at de må blive 
slidt ensidigt, nemlig på undersiden; det kan i denne forbindelse 
nævnes, at også hvor der er udviklet to ulige lange tænder, er 
disse begge to slidte. I samme retning peger også de oplysninger, 
der findes hos Scoresby (1. c.), R. Brown (1. c.) og Kiikenthal (1900, 
p. 223) om narhvalens maveindhold; de nævner bl. a. flyndere, 
holothurier, rokker, orme og lignende bunddyr. Desværre foreligger 
der ikke, såvidt jeg ved, særlige oplysninger om maveindholdet 
hos hunnerne, idet kendskab dertil eventuelt vilde give et vigtigt 
fingerpeg til løsning af dette spørgsmål. I det hele må det jo ind¬ 
rømmes, at der jo endnu er adskilligt at undersøge, før man med 
afgørende sikkerhed kan udtale sig om dette ejendommelige dyrs 
biologi. Men det synes mig meget vanskeligt at forklare det oven¬ 
omtalte slidfænomen uden at slutte sig til den gamle, allerede af 
Scoresby udtalte formodning, at tanden i hvert fald også anvendes 
i ernæringens tjeneste til fra bunden at oprode og opjage de dyr, 
hvoraf narhvalen lever. 
