151 
Jeg har i den Anledning undersøgt Organet hos Axolotl’larver paa 
alle Alderstrin. 
Anlægget til GI. thyreoidea og Organets Bygning hos ganske 
unge Individer frembyder intet af særlig Interesse. Hos Larver paa 
c. 5 cm Længde er Thyreoidea ret vel udviklet (se PI. IV, Fig. 1); 
det bestaar af en mindre eller større Samling Follikler, der sæd¬ 
vanligvis ikke ligger tæt op ad hverandre, men derimod adskilte 
ved Bindevæv; Epithelet er cylindrisk, Kærnerne store og runde, 
Folliklernes Lysning er ringe med sparsomt Colloid, og der fore¬ 
kommer kompakte Cellehobe. 
Hos lidt ældre Individer (Længde 6—8 cm) findes Organet til¬ 
taget i Størrelse, Folliklerne liggende nærmere hverandre, deres 
Antal noget forøget, Størrelsen ligeledes; Epithelets Udseende er 
variabelt, idet det hos nogle Dyr er cylinderformigt, om end lavt, 
hos andre kubisk; Kærnen er stor, rund og kromatinrig; Follik¬ 
lerne indeholder Colloid, der har ret ringe Affinitet til Eosin og 
undertiden fremviser faa og smaa Vakuoler. I enkelte Follikler 
ses Epithelcellerne, oftest kun paa Folliklens ene Side, noget 
affladede; hos et enkelt 8,75 cm langt Dyr paavistes Sammen¬ 
smeltning af to Follikler. 
Hos Larver paa 9-—10 cm Længde forholder Thyreoidea sig 
omtrent paa samme Maade; den omtalte Affladning af Epithelet 
er dog hyppigere og stærkere fremtrædende (PI. IV, Fig. 2). 
Har Dyret naaet en Alder af Va — 3 A Aar, en Længde af 12— 
15 cm, synes der regelmæssig at foregaa en Ændring i Organets 
histologiske Forhold. Folliklerne bliver store og uregelmæssige; 
Beklædningen er et højt, smalt, ofte næsten søjleformigt Cylinder- 
epithel, pletvis et lavere, nærmest kubisk Epithel (se PI. IV, Fig. 3); 
enkelte Steder synes Epithelet lejret i flere Lag(?); Cellehobe 
uden Lysning og ganske smaa Follikler ses hist og her. Man faar 
Indtryk af, at Epithelet befinder sig i Proliferation. Folliklerne er 
fyldte af en Colloidmasse, der kun i ringe Grad binder Eosin. 
Hos andre Individer er Billedet et andet (Fig. 4), idet Epithelet 
vel delvis er cylinderformet, men paa store Strækninger er stærkt 
affladet med smaa, rundagtige eller langstrakte Kærner, der viser 
tydeligt Kromatinnet, men formentlig dog maa opfattes som atrofiske. 
Denne Affladningstilstand angaar fortrinsvis Epithelet paa den 
