165 
er ikke let, dels fordi Organets Størrelse og Form er noget vari¬ 
abel, dels fordi man hos de større Individer tør vente at finde en 
større Hypofyse, uden at denne kan gøres ansvarlig for Dyrets ab¬ 
norme Vækst. Undersøgelsen af Hypofysen hos det i Fig. D. c. 
afbildede Dyr viste en utvivlsom Forstørrelse, idet Organet maalt 
forfra bagtil, i formolhærdet Tilstand, maalte c. 0,88 mm og fra 
Side til anden 1,52 mm; hos en anden lidt mindre, firbenet Larve 
i Metamorfose (Længde uden Halen 30 mm), var Maalene hen¬ 
holdsvis l,i6 og 1,26 mm, medens de hos en velvoksen, men nor¬ 
mal Larve (Længde med Halen 80 mm) kun var 0,63 og 0,97 mm. 
En Undersøgelse af Hypofysen hos flere af de store Larver 
har jeg ikke foretaget, væsentligst for at bevare Materialet til even¬ 
tuelt senere Brug. Af samme Grund har jeg ikke udstrakt Under¬ 
søgelserne i større Omfang til de andre endokrine Kirtler; jeg 
skal dog bemærke, at Kønskirtlerne hos disse Larver ikke synes 
at være paafaldende stærkt og tidligt udviklede. 
Litteratur. 
1. Leo Adler: Archiv fur Entwicklungsmechanik. Bd. 39. 1914. — Ber¬ 
liner klinische Wochenschrift. 1914. 
2. — Untersuchungen uber die Entstehung der Amphibienneotenie. 
Frankfurt a. M. 1916. 
3. — Archiv f. Entwicklungsmechanik. 43. Bd. 1917. 
4. Bennet M. Allen: The Journal of Experimental Zoology. Vol. 24. 
1918. 
5. J. F. G uder nats c h: Archiv f. Entwicklungsmechanik. 35. Bd. 1912. 
The American Journal of Anatomy. Vol. 15. 1914. 
6. A. Hahn: Archiv f. mikroskopische Anatomie. 80. Bd. 1912. 
7. E. R. H o s k i n s a. M. M. H o s k i n s : The Journal of Experimenral Zoo¬ 
logy. Vol. 29. 1919. 
8. C. O. Jensen: Oversigt over Det kgl. danske Videnskabernes Selskabs 
Forhandlinger. 1916. 
9. Lau fberger: Biologické Listy. 1913. 
