Om hvalrossens forekomst og vandringer 
ved Grønlands vestkyst. 
Af 
Peter Freuchen. 
For nogle aar siden begyndte Den kongelige grønlandske Han¬ 
del at interessere sig for de hvalrosser, der findes indenfor dens 
omraader i Vestgrønland. Anledningen var vist en diskussion, der 
var rejst om spørgsmaalet i Grønlandsk Selskab. Den fuldstæn¬ 
dige fiasko, fangstforetagendet fik, skyldtes dels ukendskab til fangst¬ 
metoder hos fangstmændene, dels at dispositionerne for expeditionen 
toges med koloniens togtninger for øje, saaledes at fartøjet snart 
var fangstskib, snart kolonigalease. 
Allerede længe har man været opmærksom paa de store mas¬ 
ser af hvalros, der opholder sig paa og ved øerne Semigutat ved 
Nordre Strømfjord. Og bestyrer Hedegaards udførlige og fornøje¬ 
lige skildringer derfra, 1 ) der fra et rent zoologisk standpunkt giver et 
godt indblik i forholdene der, lader jo formode, at de her har et 
fristed, hvor der i alt fald for tiden gøres dem ringe skade paa 
bestanden, selv om der slaas en del ned. 
Jeg opholder mig hver sommer fra sidst i juni til august ved 
Saunders 0 (76° 30’ n. br.) og staar i telt der for hvalrosfangstens 
skyld. Isen ligger da næsten til Wolstenholme-Øen og om mod 
Kap Parry, og hvalrossen kommer da trækkende op syd fra tæt 
langs isranden og stadig længere ind, efter som isen brydes op. 
Her bliver flokken altid nogen tid, inden den gaar videre, og 
hele sommeren, indtil efteraarets islæg jager den bort, kan man 
træffe hvalros her ude. Sagen er den, at her ud for Wolsten- 
holme Sund findes den første egentlige foderplads for hvalrossen. 
De, der netop kommer op syd fra, har nemlig altid maverne fyldt 
med sælrester, d.v.s. skind og spæk og kun lidt kød, knogler har jeg 
aldrig fundet i mavesækken, ej heller rester af indvolde. Saa snart 
hvalrossen derimod er oppe paa vore „østersbanker , begynder den 
‘) Det grønlandske Selskabs Aarsskrift 1913, p. 3. 
