9 
tiltrædes af Andre end „Dauraen-Enthusiasten“ (Bruhl). Ogsaa 
Processen x skal mangle hos Ungen. 
At Forfattere, der kjende Ulnar- og Kadialside rigtig, som 
B r ii h 1 og Howes & R i d e w o o d , dog kunne forvexle Dorsal- og 
Volarside, lader sig forstaa paa Grund af Mellemhaandsbenenes sær¬ 
egne Form hos Pipa (s. nedenfor); men saa medføres næsten med 
Nødvendighed ogsaa den anden Fejl: Forbytningen af højre og 
venstre Forlem; og denne kan jeg forklare mig under Forudsætning 
af, at Forfatterne kun have havt isolerede Lemmer til Undersø¬ 
gelse. Dette synes ogsaa til Dels at gjælde Howes & R i d e w o o d, 
idet de (1. c. p. 143) angive at have modtaget Lemmer af Pipcc fra 
Prof. Wiedersheim; men desuden havde de rigtignok havt en 
„large og en hel Unge (1. c. p. 161), og saa forekommer en 
Forvexling af Lemmerne mig temmelig uforklarlig. 
Naar vi derefter ville vende os til det Spørgsmaal, hvorledes 
de enkelte Carpalstykker hos Pipa skulle forstaas, altsaa hvilke 
Navne de skulle bære, saa møde vi strax den Vanskelighed, at 
Opfattelsen af Anurernes Carpus overhovedet ikke er enstemmig 
fastslaaet, og dernæst at der hos Pipa tindes tiere særegne og ene- 
staaende Forhold. 
I Almindelighed findes der i Carpus’s øverste Række hos Anu- 
rerne to Stykker, som Gegenbaur 1 ) tyder som Radiale og Ul- 
nare ; i nederste Række kan der være et Stykke for hvert Mellem- 
haandsben, hvilke Gegenbaur har betegnet som Carpalia 1—5 
(smign. mine Figurer af Xenopus, der har alle Stykker veludviklede); 
men i de heste Tilfælde ere disse Stykkers Antal reduceret ved 
Sammensmeltning (som f. Fx. hos Hjla, Rana og Bufo m. ti., hvor 
Mellemhaandsbenene III—V bæres af ét Stykke); og endelig ligger 
der paa Radialsiden mellem de to Rækker sædvanlig et større 
Stykke, som Gegenbaur opfatter som et forskudt Centrale ; det 
kan i nogle Tilfælde rigtignok strække sig op ved Siden af „ Ra - 
diale u og forbinde sig med Radius, saa at det synes at høre til 
*) Unters. zur vergi. Anat. der Wirbelth. Carpus und Tarsus. 1864. 
