rcidiata, maculata, microcellcita og circularis, ved det nordligere 
Nordamerikas 2 (foruden li. radiata), nemlig II. erinacea og 
ocellatci. Det er de to sidste, som R. Fyllæ ligner mest i Om¬ 
ridsene og Finnesnittet — Brystfinnernes stærkt afrundede Form. 
De Grunde, hvorfor den ikke kan identificeres med nogen af dem, 
staa fremdeles ved Magt. Foruden med R. ocellata, som er en 
meget større Art, har jeg kunnet anstille Sammenligning med en 
Hun af R. erinacea af omtrent samme Størrelse som vor største 
R. Fyllæ og overbevise mig om deres Forskjellighed; særligt kan 
bemærkes, at Halens Bevæbning (8 mindre Tornerækker hos 
R. erinacea ) har en ganske anden Karaktér. Bortset fra „Finne- 
snittet“ har R. Fyllæ vistnok mest Lighed med R. radiata , i 
Tornetypen, Rygfinnernes Forhold o. s. v. Appendices genitales, hos 
den største R. Fyllæ have en Længde af c. 2 /e> af Totallængden, 
men de ere dog ikke saa svære eller brede imod Enden, som hos 
R. radiata af 550 mra —430 mm (21 —16V 2 Tommes Længde), hvor 
de have mere end Halens halve Længde, som de ikke naa hos 
den omtalte R. Fyllæ, hos hvilken deres Form er mere smækker, 
mindre monstrøs. Det er derfor ikke usandsynligt, at vort største 
Individ af denne Art dog endnu mangler adskilligt i at være 
fuldvoxent, men den hører under alle Omstændigheder vistnok til 
de mindre Rokke-Arter. Det er allerede bemærket, at skjont Torn¬ 
væbningen er af samme Type som hos R. radiata , opnaa de 
større Torne — langs ud ad Halens og Ryggens Midte, paa 
Skuldrene, Orbitalrandene 0 . s. v. — langtfra den betydelige 
Størrelse, som er saa karakteristisk for Tærben, og Halens Be¬ 
væbning faar derved en hel anden Karakter. Af de to ovenfor 
nævnte amerikanske Arter vilde den i Henseende til Størrelsen 
komme nærmest til R. erinacea, der ogsaa er en mindre Art, 
og den kunde vel i det hele betragtes som en Mellemform mellem 
denne Art og R. radiata. Om dens Forhold til R. plutonia Garm. 
kan jeg ikke nu oplyse mere end tidligere. 
