143 
De tykkeste Karstrænge have de betydeligste Stereomskeder; hos 
de tyndere indskrænkes disse til et Cellelag. Ingen af Lednings- 
strængene her i Skeden ere saaledes associerede med andre, som 
vi ellers hidtil have fundet overalt i AJ/m-Bladpladerne, men alle 
løbe de enkeltvis. Udenom enhvers Stereombelægning tindes en 
tydelig Parenkyiuskede. De enkelte Vævsystemers histologiske 
Ejendommeligheder ere her i Skeden ganske som i Pladen. 
Med Hensyn til Inflorescensskaftets Vagina, af hvis sammen¬ 
rullede Rande den hojre er den dækkede eller inderste, ligner den 
i anatomisk Henseende mest Bladskederne. Den har imidlertid tre 
Længdekøle, nemlig en paa Rygsiden og en midt paa hvert Side- 
parti; i Tværsnit er dens ydre Kontur trekantet, den indre cirkulær. 
De storste Karstrænge (i Kølene) have meget tynde Ledsagere. 
Af Plantens Axeorganer har jeg undersøgt, Blomsterstandens 
Skaft og den yderst korte, lodrette, rhizomagtige, løvbladbærende 
Stængel, fra hvis nederste Del Rødderne frembryde i stort Tal. 
Blomsterskaftet viser sig paa Tværsnittet at have en Køl, 
der ligesom hos X asperata er dannet ved en Radialstrækning 
(ligesom en lokaliseret, stærkere Palissadedaunelse) i det subepider- 
male Væv forbundet med en ganske analog Udvikling, en ligeledes 
lokaliseret, mekanisk Forstærkning af selve de Kølen beklædende 
Overhudsceller. For øvrigt er Skaftets Overhud udviklet som Bla¬ 
denes; det assimilatoriske Barkvæv, som udadtil udgores af tydelige 
Palissader, medens det indre er et mere svampet Væv, hvortil 
Palissaderne slutte sig med tydelig Bracliyodi, afgrænses indadtil 
af en Endoderm med Klorofyl og Stivelse i sine Celler. Indenfor 
dette Grænsevæv tindes en Stereomcylinder af temmelig ens Tyk¬ 
kelse over hele Tværsnittet; den gaar jævnt over i det centrale, 
klorofylløse Marvvæv, og en Kreds af afvexlende tyndere og tykkere 
Karstrænge, hvis Sammensætning er ganske som hos de forud be¬ 
handlede Arter, er indlejret i den. 
Med Hensyn til den ganske korte Stængels Anatomi skal her 
anføres, at den i alt væsenligt ligner Rhizomet hos X. angusti- 
folia, der senere skal beskrives, hvorfor jeg, idet jeg her blot 
