144 
nævner, at dens stærkt bugtede og anastomoserende Karstrænge 
ere koncentriske, i øvrigt forbigaar den. 
4. X. teretifolia sp. nov. 1 ) 
Denne Art udmærker sig ved sine næsten trinde, meget lange, 
straaformede Blade. Dens Væv lader sig med stor Letbed opbløde. 
I Tværsnit er Bladet næsten cirkelrundt (Tab. II, Fig. III), 
idet Sammentrykningen kun er meget ringe. Overhudscellernes 
Vægge ere stærkt fortykkede; den indre Lysning er ofte smal og 
spalteformet; alle Cellerne ere imidlertid ens, paa Spalteaabnin- 
gernes nær. Disse ligge i Overhudens Niveau. Man kan i det 
ydre Assimilationsvæv skjælne et ydre, tydeligt Palissadelag og et 
derindenfor liggende, som er mindre udpræget; begges Celler ere 
korte; paa Længdesnit viser det sig, at de yderste hælde temmelig 
stærkt. Aandehulerne begrænses paa Tværsnittet af de sædvanlige to 
vinkelbojede Celler. Det indre Assimilationsvæv bestaar af sexkantede 
Celler, hvis Intercellularrnm ere større paa Længdesnittet end paa 
Tværsnittet. Parenkymskederne om Mestomstrængene ere kun utyde¬ 
lig udprægede; paa Længdesnittet ses de lettere; deres Elementer 
ere kun lidet længere end brede. 
Indenfor det klorofylførende Væv findes en Kreds af 13 å 15 
Ledningsstrænge omgivne hver især med tykke, gule Stereom- 
masser. Kun faa af dem ere enkelte; de fleste, skjont her lige saa 
lidt som andensteds i Xyrisbladene i noget regelmæssigt Antal, ere 
de samme Karstrængbundter, i Regelen Triader, som vi have fundet 
forhen. Da der i Afhandlingens Slutning vil blive Tale om Maaden, 
livorpaa disse ejendommelige Dannelser maa forklares, skal jeg her 
* 
ikke gaa nærmere ind paa dette Sporgsmaal. 
Endnu skal jeg blot tilføje, at jeg hverken hos denne eller 
nogen anden Art har fundet de fra saa mange andre monokotyledone 
Væxters Blade ellers saa vel kjendte Tværanastomoser mellem 
Længdenerverne. 
') De nye Arter ville blive beskrevne i «Symbolæ ad floram Bras. centr, 
cognoscendam, ed. Warming« i «Videnskabelige Meddelelser«. 
