147 
atter det kjendte Billede; Ligheden er her storst med X. asperata, 
bortset fra, at Dimensionerne her ere langt betydeligere. Over¬ 
hudens Ydervægge ligge alle i samme Niveau. Palissaderne ere 
korte, og et Længdesnit viser, at de helde. 
7. X. alata sp. nov. 
Bladene hos denne særdeles udprægede Art falde ved Tørring 
meget stærkt sammen og blødes ikke godt op. Deres Bygning har 
mest tilfælles med Bladenes hos X. schizachne ; Ligheden viser sig 
i det relativt svage Stereom, den jævne, ikke videre fortykkede 
Overhud og de heldende Palissader, der her dog ere temmelig 
korte. Forskjellen ses navnlig i Tilstedeværelsen af en særdeles 
kraftig Ribbe noget indenfor Bladpladens Kant. Det er ikke selve 
Kantnerven, men derimod den 3die eller 4de fra Kanten, som saa- 
ledes udmærker sig ved sin uhyre, gule Stereommasse. Haarene i 
Bladets Kanter ere her særdeles lange, og Midten af Mesofyllet 
er partivis klorofylløst, klart, kollaberende Væv. 
Blomsterstandens Skaft udmærker sig hos denne Art derved, 
at de to Køle ere saa ualmindelig stærkt udviklede, saa at det 
navnlig opadtil kan siges at være tovinget. I hver saadan Vinge 
filides tre Karstrænge af den sædvanlige Bygning og med det 
sædvanlige Udstyr. I Skaftet danner Assimilationsvævet en (paa 
Tværsnit) meget smal Zone, hvorimod Stereomcylinderen er tem¬ 
melig stærkt udviklet. Karstrængene, hvis Sammensætning og 
Lejring er som sædvanlig, udmærke sig ved deres store Kar og 
(hver anden) ved den store Protohadromlakune. Stænglens indre 
Marv er oblitereret og har givet Plads for en Lufttkanal. 
8. X. angustifolia sp. nov. 
Denne Art har i Særdeleshed i torret Tilstand en stor ydre 
Lighed med X. asperata , af hvilken man kunde holde den for en 
smaabladet Varietet. Den anatomiske Undersøgelse, som jeg her 
har været saa heldig at kunne foretage paa Alkoholmateriale, 
10 * 
