158 
Net af smaa Nerver, som hovedsagelig ligge paa Grænserne af 
Vandvæv og Chlorofvlvæv, og som vende Veddet udad (se Are- 
schoug, p. 17 og Tav. IX). Veddet er altsaa i direkte Berøring 
med Chlorofylvævet. 
Atriplex- Arterne ere som hekjendt tykbladede Halofyter. Jeg 
har kun undersøgt Atrip lex hastnta. Bladets to Sider ere ens i 
Henseende til Overhud (polygonale Celler), Spalteaabninger, hvilke 
fandtes lidt nedsænkede, og ligeledes med Hensyn til Mesofyl. 
Paa begge Sider er der et ensartet Væv, som paa de undersøgte 
Blade nærmest var Palissadevæv med store Intercellularrum. De 
nærmest Overhuden liggende Palissadeceller ere ofte tydelig de 
korteste. Midt i det ligge Ledningsstrængene, som ere temmelig 
høje og smalle. 
It. Vleraarige, stavnsbundne. 
Crambe maritima. Har, saavidt jeg veed, mangehovedet Rod. 
De tykke Blade ere krusede med opadrettede Lapper, og omtrent 
isolaterale, idet der ogsaa kan lindes temmelig typisk Palissadevæv 
paa Underfladen. Det indre Mesofylparenchym er mindre chlorofyl- 
førende. Spalteaabninger findes paa begge Sider; de ere lidt ned- 
% 
sænkede. Voxkorn danne et Overtræk paa begge Bladflader; dyppes 
Bladene i Vand, vise de sig sølvglinsende. 
Mertensia maritima har en tierhovedet Primrod og lange, 
løst nedliggende Grene. Den optræder fortrinsvis paa stærkt gru¬ 
sede Strandbredder sammen med f. Ex. Cakile, Plantago maritima, 
Sedum acre , Matricaria inodora o. a.; store Grusvolde med den 
findes f. Ex. ved Svinkløv. Tykke Blade. 
Eryngium maritimum hører vist egentlig snarest til næste 
Bælte og optræder ialtfald ofte højt oppe i Klitten og paa sandige 
Strandmarker; men kan ogsaa findes paa Havstokken, især naar Bunden 
er mindre ombyttelig. Mangehovedet Rod, der gaaer dybt i Sandet. 
Efter Andresen „brækker den af“ om Efteraaret (den er over- 
4 
hovedet temmelig skør) og bortføres da langt med Vinden. Efter 
Buchenau blomstrer den kun 1 Gang, nemlig i 2det eller 3die 
* 
