159 
Aar, men i „Weitere Beobachtungen“ mener lian dog, at den be¬ 
høver „gewiss eine långere Reihe von Jahren zur Bltihreife“; den 
skulde altsaa være, hvad jeg har kaldet pleiocyklisk 1 ). I)e stive, 
læderagtige, blaagrønne Blade ere stærkt bugtet-lappede og lig- 
mange Ørkenplanter tornede. Lapperne ere oftest drejede, saa at de 
staa temmelig lodret. Skjæres Bladet over, plejer en klar, tyk Saft 
at træde frem. Dets Anatomi er behandlet af Giltay. Et Lag af 
Voxkorn dækker Overhuden og hindrer den i hurtigt at vædes; 
dyppes Bladene i Vand, vise de sig sølvglinsende. Voxlaget gaaer 
ned i Forgaarden til de noget nedsænkede Spalteaabninger. Iso- 
lateralitet. Under Overhuden lindes helt rundt et ejendommeligt 
Hypoderm-Lag, som efter Giltay skal mangle hos E. campestre ; 
dets Celler skulle næsten se ud som Samleceller. Under det et 
stærkt luftførende Palissadevæv. 
€. Dø vegetativt vandrende Arter. 
Alsine peploides. Dens Voxemaade har jeg allerede tidligere 
omtalt 2 ). Jeg har ikke noget væsentligt Nyt at tilføje. Paa 
Skagens Strand traf jeg den under ret interessante Forhold, nemlig 
tydeligt kjæmpende med Sandet; den viste sig at kunne skyde 
lodret op gjennem foddybe Sandlag, naar den var bleven begravet. 
Modsætningen mellem de underjordiske, blege, tykke og strakt- 
leddede Skud med deres oprette, forneden tydelig sammenvoxede 
Blade og de overjordiske, grønne, mere tyndstænglede og kort- 
leddede Skud var da særdeles tydelig (Fig. 11 A). Ogsaa fandtes 
Skud, paa hvilke det var tydeligt, at det løse Barkparenchym efter- 
haanden skrumpede ind (se a—b paa Fig. 11 B). Et Exempel paa 
den overordentlige Længde og rige Skuddannelse, som de under¬ 
jordiske vandrette Stængler kunne udvise, iagttog jeg paa Sjællands 
Nordkyst. Efteraarets Storme og Højvande havde blottet og ud¬ 
vasket mange Exemplarer af Sandarven, og her fik jeg Lejlighed 
O „Om Skudbygning o. s. v.“ i Naturhistorisk Forenings Festskrift, 1884. 
2 ) Botan. Tidsskrift, X, 1877—79, p. 96. 
