185 
Ved denne Lejlighed kunne ogsaa Lirhcnerne nævnes, skjont 
de i Regelen ikke indfinde sig saa tidligt som Mosserne, men først 
senere paa den allerede af Muld lidt sværtede Jord. Dog har jeg 
f. Ex. ved Agger seet Lichener, aabenbart Thaili af Cornicularia , 
indfinde sig paa det nøgne Sand og gjennemvæve det, saa at det 
blev fastere end Omgivelserne. Naar da Vinden vedblev at føre 
Sandet bort fra disse, stod der tilsidst nogle besynderlige, graalige 
Smaahøje af nogle Centimetres Tværmaal og indtil 5 Cm. Højde 
ragende op over Jordfladen. 
C. Overjordisk vandrende Stængler eller ialtfakl 
lige i Jordfladen liggende Rhizomer have nogle Sandplanter, navnlig 
Antennarici dioica , Hieracium Pilosella og Polypoclium vulgære. 
Denne sidste træffes ikke sjeldent i den rene Sandbund i Klitter 
og kan taale betydelig Tørhed; den er af vore indenlandske Bregner 
derfor ogsaa den eneste, der kan leve epifytisk, hvad Schimper har 
gjort opmærksom paa. 
D. Den næste Gruppe Planter ere de, der have omtrent 
lodrette Ithizoiiier eller Tueforin, og svag Vandringsevne. Saadanne 
kunne kun holde sig paa en allerede fast Sandbund; fra et vist 
Udviklingstrin af blive visse af dem meget almindelige; navnlig 
gjælder dette Sandskjæg, Weingdrtneria canescens, hvorefter dette 
næste Bælte kan benævnes Sandskjæg-Formation en (hos 
Bang: Graabunke-Formationen). 
Weingdrtneria (eller Corynephorus) canescens er et blaa- 
grønt, tueformet Græs med stive, børsteformede og oprette Blade, 
hvis Skededele ofte ere rødligt farvede. Omstaaende findes Afbild¬ 
ninger af en Kimplante og en ung Tue (Fig. 25, 26). Som alle 
Sandplanter har den overordentlig lange og fine Rødder; hos Kim¬ 
planterne ere de mange Gange længere end de overjordiske Dele 
(Fig. 26 A). Men Rødderne ere overordentlig fine, og Planterne 
sidde derfor meget løst i Sandet, rykkes overordentlig let op. Ved 
