200 
planter ere saa pygmæagtige, for at de bedre kunne undgaa Vinden, 
at saa mange Arter af samme Grund have grundstillede Blad¬ 
rosetter. Da kunde man med samme Eet sige: Træerne bøje sig 
saa ofte mod Øst, for at undgaa Vindens Magt. Naar her i 
Klitter og paa Heder findes Torn dann eiser ( Hippophae , Eryn- 
gium, Genista- Arter, Ononis ), kan jeg lige saa lidt deri se en Til¬ 
pasning af vedkommende Plante for at beskytte sig mod Dyr; 
det er et i fysisk Forbindelse med Klimatet staaende Forhold. 
Fugtig Sandbund. 
Vandet er den allervigtigste Faktor i plantegeografisk Hen¬ 
seende, naar det drejer sig om Begrænsningen af Vegetationsfor¬ 
mationerne; den store Betydning, Vandet har, viser sig saa sær¬ 
deles slaaende i Klitlandet, thi her er jo Bunden allevegne den 
samme; det er det selv samme Materiale, som Planterne have at 
voxe i, og derfor maa den store Forskjel, der findes baade i flori¬ 
stisk og biologisk Henseende mellem Vegetationen paa Toppen 
eller Siderne af en Klitbakke og i Lavningen ved dens Fod, ene 
og alene skyldes Forskjel i Fugtighed, navnlig Jordfugtighed. 
Efter Fugtighedens Mængde er der atter Vegetationsforskjel¬ 
ligheder. Der findes i Terrænet op mod Skagen store, af Sand 
dannede Flader, som ere meget fugtige og selv midt om Sommeren 
have et vanddrukket Sand, og hvor hist og her endog det klare 
Vand staaer til en Højde af en 2—5 Cm. eller maaske mere. Ve¬ 
getationen paa en saadan Flade ved Hulsig var meget spredt og 
hovedsagelig dannet af Tuer af Juncus lampocarpus , af hvilke 
der var nogle Exemplarer med nedliggende, rodslaaende Stængler; 
mellem dem voxede Exemplarer af Eleocharis palustris , hvis Skud 
eller smaa Tuer staa i lange Kækker, fordi de udgaa fra de i 
Sandet krybende Rhizomer, og af Agrostis alba, der ligeledes voxer 
i Tueform og fra Tuerne udsender overjordiske, tynde, rodslaaende 
Grene af 1 Met. Længde eller maaske mere; dette Græs har en 
lignende Voxemaade som Glyceria maritima i Marsken. Til disse 
