206 
Mere betegnende for denne Art er det, at den Række af Lys¬ 
pletter, som løber langs med Gatfinnen og derudover hen mod Hale¬ 
finnen, bestaar af 6-—7 -f- 8—6 = 12 til 14, med en lille Af¬ 
brydelse i Rækken efter den sjette eller syvende; ovenover denne 
Afbrydelse sees, oppe paa Siden tæt under Sidelinien, en enkelt 
Lysplet. Dertil kommer saa, efter et Mellemrum, tæt op til Hale¬ 
finnen 2 paa hver Side, der dog ikke sidde tæt sammen, men i 
temmelig stor Afstand fra hinanden, derved at den sidste er rykket 
noget højere op, om end ikke helt op til Sidelinien. Den Gruppe 
af 3 Lyspletter, som hos alle Scopelus -Arter pryder Kroppens Sider 
i Højde med Gattet, er her ordnet saaledes, at de — i nogen ind¬ 
byrdes Afstand — danne en næsten ret Linie, der vel stiger op¬ 
efter bagtil, men ikke er meget langt fra at indtage en vandret 
Stilling. Den bageste af dem sidder helt oppe ved Sidelinien, den 
mellemste over første anale, den forreste over Mellemrummet mellem 
anden og tredje ventrale 1 ). Et subcaudalt Lysorgan af anden 
Art — i Midtlinien paa Haleroden — er iagttaget hos 5 Exem- 
plarer, et supracaudalt hos 3; men disse Organer ere uden Be¬ 
tydning for Artsdiagnostiken. Det største foreliggende Exemplar 
har en Længde — til Halefinnen — af c. 80 mm . 
G tin ther har i „Report on the pelagic Fishes" beskrevet en 
Scopelus scoticus efter smaa (9—16 mm ) Exemplarer, tagne af „Tri¬ 
ton" i „Færø-Kanalen". Hos de mindste vare Lysredskaberne 
endnu ikke udviklede, men der oplyses heller ikke noget om deres 
Fordeling hos de mere fremskredne, naar undtages, at Lysredskabet 
paa Rygsiden af Halestilken manglede. Efter en mig af Hr. Dr. 
Gtinther velvilligst meddelt Skitse af Lysorganernes Fordeling at 
dømme, er det S. glacialis. 
D De laterale Lyspletter ere slet ikke komne med og de andre ikke 
videre nøjagtigt gjengivne paa Afbildningen i „Yoyage en Scandinavie, 
en Laponie“ etc. Af Prof. Colletts Beskrivelse fremgaar det, at han 
rimeligvis har havt den ægte S. glacialis for sig. 
