233 
P. atlcmticiis ikke alene er forskjellig fra de to af mig adskilte 
arktiske Arter, men virkelig, som Krøyer antog, en for Viden¬ 
skaben ny Art. Et bestemt Svar paa Spørgsmaalet kan næppe — 
da Original-Exemplaret er gaaet tabt — gives, førend Tilfældet 
fører en ny „P atlanticus u til vore Kyster. 
„P. borecilis“), hvorimod Sideliniens Skæl vare lidt talrigere (c. 61) 
hos „P. borealis 11 end hos „P. atlanticus“, hvor de først ophøre bag¬ 
ved Hudfinnen, medens de hos „P borealis“ (o: Kroyeri m.) stanse 
foran denne — et Forhold, der vistnok er en naturlig Konsekvens af 
Hudfinnens forskjellige Plads. Han fremhæver endvidere, at P citlanti- 
cus har en nøgen Linie (uden Skæl) paa Bugen mellem Bryst- og 
Bugfinnerne — dette nøgne Parti gjenfindcr jeg hos P Cuvieri — 
samt de stærke „Aareforgreninger“ paa flere af Gjællelaagsbenene hos 
„P borealis“, og endelig at Underkjæven er forholdsvis længere hos 
P atlanticus , saa at Kjæveledet kommer nærmere ved Øjet end hos 
„P borealis u . For senere Undersøgelsers Skyld vilde jeg ikke lade 
disse Smaatræk uomtalte. 
