235 
Sandsynligheden er vel størst for den første Befæstelsesmaade. 
Saameget er sikkert, at Stammen ikke har været meget højere; thi 
paa den overrevne Flade ses ingen af Polypernes Gastralhuler. 
Fig. 1. Ceratocaulon Wandeli, n. g., n. sp. 
Dyret gjengivet forstørret, men nøjagtigt som det forelaa, med Stammens 
tilfældige Skrumpninger o. s. v. 
Stammen er beklædt med en temmelig tyk, fast og 
glat, brun „hornagtig" Ku ti kula, som slutter fast til Ekto- 
dermet; den bliver tyndere og tyndere opefter og kan ikke mere 
erkjendes i en Afstand af omtrent l mm nedenfor Polypernes Ud¬ 
spring. Den har rimeligvis været ganske jævn udenpaa men er nu, 
som angivet, foldet og rynket; paa Stammens nederste Del er den 
0,03 mm tyk, viser en fin Lagdeling og ganske fin Tværstribning, 
lodret paa Lagene; den farves stærkt af Boraxkarmin og er op¬ 
løselig i kogende Kalilud. Ektodermet er indenfor Kutikulaen 
ganske tyndt, oftest ét Cellelag, og ofte vanskeligt at se. 
Et Tværsnit gjennem Stammen, efter Linien a — b, Fig. 1, 
viser, at alle (19) Polypers Gastralhuler, med alle 8 Skillevægge, 
forlænge sig ned igjennem den, eller med andre Ord, at Stammen 
bestaar af de sammenvoxede nedre Partier af Enkeltdyrenes Lege¬ 
mer. De midterste Gastralhuler ere gjennemgaaende størst, de pe- 
