26 
Dyrs vigtigste Bevægelsesmaade, der netop hovedsagelig beror paa 
denne ejendommelige Kutikularbygning. 
Man liar i den senere Tid haft den Opfattelse af Leddelingen hos 
Hjuldyrene, at den kun var af underordnet morfologisk Betydning 
og særlig var fremtrædende hos krybende, reducerede Former; 
i Overensstemmelse hermed er den bleven betegnet som en falsk 
Leddeling. De anatomiske Bygningsforhold synes at bekræfte denne 
Anskuelses Kigtighed; Leddelingen kan nemlig ikke paavises i den 
indre Bygning, idet der ikke findes Spor til Tværvægge i Legems¬ 
hulen, og hverken Kønsorganer, Exkretionsorganer og rimeligvis 
heller ikke Nervesystem vise nogen metamer Anordning. v Kun 
i Muskelsystemet vil en saadan muligvis kunne paavises. Det er 
i alt Fald noget paafaldende, at man hos Hjuldyr, hos hvilke man 
i det Ydre ikke kan skelne selv den ringeste Antydning af Kuti- 
kulaens Segmentation, f. Ex. Asplanchnerne, Floscularider, finder 
de samme Ringmuskelbælter som indenfor Hjuldyr med tydelig 
segmenteret Kutikula. 
Jeg er tilbøjelig til at tro, at man burde lægge langt større 
Vægt paa denne Segmentation, der er mer eller mindre tydelig 
paaviselig i næsten alle Rotiferers Kutikula og Muskelsystem; jeg 
opfatter derfor ikke denne Leddeling som falsk og af ringe morfo¬ 
logisk Værdi, men tværtimod som et primitivt Træk, bevaret fra 
Stamformer, som vi paa vor Videns nuværende Standpunkt ikke 
med Sikkerhed kende. Denne Anskuelse kan ikke godtgøres ved 
anatomiske Beviser, men støtter sig til, at Segmenteringen er 
stærkest fremtrædende hos de mest primitive.*) og ingenlunde redu¬ 
cerede Hjuldyr, Notommatiderne, samt til, at alle Hjuldyrfamilier, 
selv saadanne, hos hvilke Segmenteringen næsten er udvisket, synes 
udgaaede fra Former, hvor Segmenteringen er skarp og tydelig 
paaviselig. 
Denne Segmentation, der bør tages med i Betragtning ved 
Diskussionen om Rotiferernes Stilling og Slægtskab til andre Dyre- 
L Dette skal senere paavises. 
