32 
egentlig Eandkrans dog kan siges at være kommen til Udvikling. 
De to Sider ere stærkt forlængede og paa deres sidste Stykke ind¬ 
byrdes sammenvoxede, hvorved der dannes en bagudrettet, meget 
bevægelig, læbeagtig Udvæxt, ved hvis Grund Mundspalten ligger. 
Ogsaa dette Dyr lever hovedsagelig et omkrybende Liv paa Alge- 
traade, men da nogle Dele af dets Hjulorgan ere særlig udviklede 
som Svømmeredskaber, kan Dyret ogsaa hæve sig op fra og forlade 
Underlaget. 
2den Type. Denne Type tindes hos Familierne Dinocharidce 
Coluridæ, Rattididæ, Salpinadæ , Catliypnadæ, Euchlanidæ, talrige 
Notommatider og hos Slægterne Notops, Gastrosckiza samt enkelte 
nærstaaende Former. Hjulorganet hos disse iøvrigt meget for¬ 
skelligt udseende Familier er i høj Grad ensartet og stemmer ofte 
saa nøje overens med den foregaaende Type, at det kun med 
Vanskelighed kan holdes ude fra denne. I de fleste Tilfælde kan 
man dog paavise, at Hjulskiven, skønt den hovedsagelig er ind¬ 
skrænket til Bugsiden, strækker sig udover hele Dyrets Forende 
og saaledes delvis bliver terminalstillet; som oftest udsondrer der 
sig i Hjulskivens Rand fra den øvrige Fimrebeklædning en Krans 
af stærkere fremstaaende Cilier, den saakaldte Randkrans, som dog 
ingenlunde altid er paaviselig. Hjulskiven er iøvrigt lige saa tæt 
beklædt med Fimrehaar som hos den foregaaende Type; ofte finder 
man, som hos Salpiner og Euchlanider, en Skov af lange 
kraftige Cilier spredt ud over hele Hjulskiven, men selv i saa 
Tilfælde vil man ved en nøjagtig Undersøgelse altid kunne faa Øje 
paa de korte Fimrehaar neden under disse; kun i ganske enkelte 
Tilfælde ( Notops hyptopus , Hudsonella, Gastrosckiza ) er Hjul¬ 
skivens midterste Parti helt blottet for Fimrehaar. Mundspalten 
er altid excentrisk, enten beliggende langt nede paa Bugsiden eller 
paa Randen mellem denne og Forsiden; kun hos enkelte Notomma- 
tider, f. Ex. Notommata aurita (Tab. I. Fig. 14), er Mundspalten mere 
central. Paa Overgangen mellem Hjulorganet hos Proales og de under 
2den Type omtalte Hjulorganer staar særlig Pieur ot rochern es, 
Diglener nes og Diaschizernes. Hos de to førstnævnte er 
