« 
37 
endnu til Dels fimreklædt, medens Mundspalten er excentrisk og 
Hjulskiven fri for Fimrehaar hos Asplanchnerne. løvrigt stemme 
de to Hjulorganer overens deri, at der hos begge forekommer en 
meget skarpt fremtrædende Randkrans, og at den mer eller mindre 
nøgne Hjulskive, der bærer Sansehaar paa sin højeste Top, er hvælvet. 
De to Familier Synchætadæ og Asplanchnadæ indbefatte næsten 
udelukkende Planktonorganismer, som altid ere i Bevægelse, og 
som indfange deres Føde, der bestaar af fritlevende Organismer, 
under Svømningen. Naar man imidlertid erindrer, at Hjulorganet i 
begge Familier hovedsagelig bestaar af en enkelt Krans af korte 
Cilier, der særlig hos visse Synchæter sidde langt fjærnede fra 
Dyrets stærkt hvælvede Forende, og at disse ofte ere saa korte, at 
de aldeles ikke naa udover Forendens forreste Punkt, bliver det 
ganske uforstaaeligt, hvorledes et Hjulorgan af denne Bygning i 
fjærneste Maade kan bidrage til at indfange nogen som helst Organisme. 
I Virkeligheden mener jeg efter talrige Iagttagelser at kunne hævde, 
at Hjulorganet hos Synchæter og Asplanchner ude¬ 
lukkende er et Bevægelsesorgan og slet ikke staar i 
Ernæringens Tjeneste. Naar Dyret svømmer fremefter, ere de 
ovenfor omtalte Sansebørsters Spidser de mest fremskudte Punkter 
af Dyrets Legeme, og en hvilken som helst Hindring, Dyret møder 
paa sin Vej, vil først støde mod disse. Saafremt det er en anden 
Planktonorganisme, som Hjuldyret har stødt paa, fare Munddelene 
i samme Nu med stor Kraft ud af Mundspalten og udføre snappende 
Bevægelser til alle Sider, indtil de have faaet fat paa Byttet; dette 
hales derpaa ned i Mundaabningen, medens Hjulorganet under hele 
Akten forholder sig aldeles passivt; hos Polyarthra og Synchæta 
toppes endog Hjulskiven i den Grad op,, idet Munddelene ud¬ 
skydes, at Ciliekransen synes at sidde langt nede paa Legemet, 
hvorved dens Medvirken end mere vanskeliggøres. Det er i denne 
Forbindelse værd at lægge Mærke til, at denne Hjulorgantype 
altid ledsages af forcipate Munddele, der, som vi senere skulle se, 
netop synes byggede med det Formaal for Øje at kunne skydes 
langt ud af Munden og gribe Føden, hvilket de malleate Mund¬ 
dele kun i ringe Grad ere i Stand til. 
