112 
Triphylus, Gctstroschiza og Asplanchnopus ) sammen med Køns¬ 
organerne og den kontraktile Blære netop paa det Sted — nemlig 
langt inde paa Bagsiden — hvor Fællesaabningen for disse to 
Organer findes lios Asplanchnerne. 
Da jeg for to Aar siden paabegjndte Undersøgelserne over 
Botiferernes Forplantningsforhold og særlig studerede Hannerne, 
deres Organisation og Betingelserne for deres Fremkomst, var det 
blandt andet med den Tanke for Øje, at en anatomisk Under¬ 
søgelse af et meget stort Antal Hanner muligvis kunde give Re¬ 
sultater, der maatte kunne faa systematisk Værdi. Efter at have 
undersøgt c. 60 forskellige Hanner, aftegnet c. 40 af disse og 
gjort mig bekendt med Hannerne i de allerfleste Hjuldyrfamilier 
har jeg imidlertid delvis maattet opgive denne Tanke. Dog er jeg 
ved disse Undersøgelser kommen til det i systematisk Henseende 
vigtige Resultat, at de mindst reducerede Hanner findes hos No- 
tommatiderne og de med disse nærmest beslægtede Former ( Hert- 
wigia, Rhinops , Asplanchna, Notops hyptopus, Ascomorpha, Euchlanis ), 
hvorimod de mest reducerede Hanner altid findes blandt saadaime 
Former, der maa betragtes som Endestadierne for de forskellige Ud¬ 
viklingsrækker, der ere udgaaede fra Notommatiderne: Polyarthra, 
Triarthra , Pedalion, Brachionidæ , Flosculariadæ og Melicertidæ. 
Mine Anskuelser med Hensyn, til Rotiferernes Organisation 
kunne sammenfattes saaledes: 
1. Rotiferernes Kutikula er oprindelig leddelt; Pansérdannelsen, 
der fremkommer ved Sammensmeltning af Legemets midterste 
Ringe, og ved at disse dækkes af 1—3 fælles Kutikularplader, 
er et afledet Forhold. 
2. Rotiferernes primære Hjulorgan er en ventralstillet, fimreklædt 
Hjulskive uden særlig udviklede Ciliekranse; fra dette Hjul¬ 
organ have de øvrige terminalstillede Hjulorganer med Rand¬ 
kranse og Stoppekrans inden eller uden for Randkransen og 
med nøgen Hjul skive udviklet sig. 
