113 
3. Rotiferernes Munddele kunne lienføres til to Typer: malleate 
og forcipate, der begge kunne afledes af en og samme 
Grundtype, bestaaende af et Malleus- og et Incus-Parti, hvert 
sammensat af to Stykker. Munddelene, der oprindelig ere 
Gribeorganer, tabe, efterhaanden som Hjulorganet omdannes 
til et Ernæringsorgan, mere og mere denne Betydning og 
indskrænkes til kun at blive Knuseapparater for Føden. 
Den nøje Forbindelse, der findes mellem Hjulorgan og Mund¬ 
dele, ses bedst deraf, at bestemte Typer af Hjulorganer altid 
ledsages af bestemte Former for Munddele. 
4. Foden er hos de krybende Hjuldyr et Bevægelses- og Fast- 
hæftningsredskab; hos de svømmende Hjuldyr anvendes den 
væsentlig som Styreorgan, men gaar tabt hos de allerfleste 
Planktonorganismer. Da Foden er i høj Grad variabel, alt 
efter de Formaal, den skal tjene til, kan man kun i ringe 
Grad hente systematiske Karakterer fra dette Organ. 
5. Rotifererne ere udstyrede med to Par laterale Sanseorganer, 
af hvilke det forreste Par smelter sammen i Ryggens Midtlinie 
og danner Dorsalorganet, de to bageste forblive adskilte og 
danne de saakaldte Lateralorganer; det oprindelige Forhold er 
endnu ofte bevaret hos Notommatiderne samt hos Asplanchnerne. 
6. Den for Rotiferernes Hanner karakteristiske Reduktion er. 
mindst udpræget hos Notommatiderne og de med disse nær¬ 
mest beslægtede Former, stærkest hos de Former, der staa 
disse fjærnest. 
Ud fra disse 6 Hovedpunkter har jeg søgt at danne et nyt 
System, til Grund for hvilket ligger følgende Opfattelse af Roti¬ 
fererne, deres Organisation og deres Udvikling. 
Idet jeg opfatter den segmenterede Kutikula som 
mere primitiv end det ved Sammensmeltning af de 
enkelte Ringes Kutikula dannede Panser, den ven- 
trale Fimreskive som Rotiferernes primære Hjulorgan, 
ud fra hvilket Hjulorganet med to Ciliekranse paa- 
viseligt har udviklet sig, og idet jeg fremdeles op 
8 
Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1899. 
