tiderne, samt at saa vel Hjulorgan som Snabel muligvis ogsaa kunne 
atiedes fra Notommatidernes Hjulorgan og forreste Segmenter. Det 
kunde da ligge nær at antage, at Philodiniderne, tilmed da en 
Sammenligning med en hvilken som helst anden Hjuldyrgruppe, 
muligvis med Undtagelse af Pterodiniderne, ganske synes at være 
udelukket, simpelthen kunde opfattes enten som en fra Notomma- 
tiderne udviklet ejendommelig Udviklingslinie, i Lighed med de 6 
første pag. 115 omtalte Udviklingslinier, eller i alt Fald som en, der 
noget nær havde samme Udspring som Notommatiderne selv. Jeg 
kan heller ikke komme bort fra, at en af disse Betragtninger efter 
al Sandsynlighed vil vise sig at være den rigtige, men har desu¬ 
agtet, dog udelukkende paa Grund af Kønsorganernes Bygning hos 
Philodiniderne, Betænkeligheder ved at opfatte dem som udgaaede 
fra Notommatiderne. De dobbelte Kønsorganer hos Philodiniderne 
kunne nemlig for Øjeblikket aldeles ikke bringes i Overensstemmelse 
med de øvrige Rotiferers Kønsorganer. Der hviler endnu et fuld¬ 
stændigt Mørke over alt, hvad der angaar Philodinidernes For¬ 
plantningsforhold ; Hannerne ere ukendte, Hvileæg kun sete en enkelt 
Gang, og deres Tilstedeværelse er atter bestridt. Saa længe mere 
indgaaende Undersøgelser, saa vel over disse Forhold som over 
Bygningen af Rotiferernes og særlig Philodinidernes Kønsorganer, 
endnu mangle, bør man provisorisk bibeholde den af Pia te fore-, 
slaaede Inddeling af alle Rotiferer i Digononta og Monogononta. 
At denne iøvrigt næppe er naturlig og rimeligvis vil blive modifi¬ 
ceret, fremgaar af, at Philodinidernes mærkeligste Bygningsforhold, 
f. Ex. Snabel, Hjulorgan og Munddele rimeligvis ere fremkomne 
ved en ejendommelig Omformning af de for Rotifererne typiske 
Bygningsforhold, hvilket peger hen paa, at Philodiniderne næppe 
kunne betragtes som en fra de øvrige Rotiferer ganske forskellig 
Udviklingsgren. Det er derfor, efter min Opfattelse, ikke de natur¬ 
lige Forhold, men vor manglende Forstaaelso af mangt og meget i 
Rotiferernes Bygning, der foraarsager, at vi endnu maa bibeholde 
Inddelingen af Hjuldyrene i Digononta og Monogononta . 
