214 
Udtørringen, maa Evnen hertil delvis bero paa Egenskaber bos 
selve Dyrene. 
Ved en Række Forsøg, som jeg har foretaget for at under¬ 
søge Ferskvandsmolluskers Levedygtighed paa det tørre Land, har 
det gennemgaaende, men ikke altid, vist sig, at de med en tyk 
Skal forsynede Individer bedre have været i Stand til at udholde Ud¬ 
tørringen end Individer med tynd Skal. Ligeledes har det i Reglen 
vist sig, at Former, der ikke vare vante til at leve paa Steder, 
der udtørre om Sommeren, daarligst have kunnet udholde Tørheden. 
Men da de Forhold, under hvilke jeg har anstillet Forsøgene, have 
været meget afvigende fra Forholdene ude i Naturen, kan der 
maaske næppe lægges megen Vægt paa Resultaterne. Jeg skal 
dog anføre Forsøgene, da de i alt Fald ville kunne afgive et Bevis 
for, at visse Arter kunne udholde en baade stærk og langvarig 
Udtørring. 
Til forskellig Tid har jeg indsamlet en Del Ferskvands-Mol- 
lusker og hensat dem i en Trækasse i et tørt Værelse med al¬ 
mindelig Stuetemperatur. I Bunden af Kassen har været hen¬ 
lagt en ringe Mængde temmelig tør Lemna (Jeg vilde se, om 
nogen af Molluskerne vilde benytte den til at tilstoppe Skalmun¬ 
dingen, hvad ingen gjorde). Kassen har henstaaet i Skyggen. Nu 
er det iøjnefaldende, at Dyrene her have manglet den mere eller 
mindre fugtige Jordbund, som de hvile paa i Naturen, og den 
Regn og Dug, som falder der: Fordele, som de forskellige Arter 
uden Tvivl udnytte i ulige Grad. Hvad Skyggen angaar, da er 
det meget hyppigt, at Molluskerne ude i Naturen ere tildækkede af 
løse Blade eller skjulte af den omgivende Vegetation, saaledes at 
de ikke direkte ere udsatte for Solstraalerne. Som det maatte 
ventes, kunne Dyrene da ude i det fri udholde en ganske ander¬ 
ledes langvarig Tørhed end i det tørre Værelse under de nævnte 
Betingelser. 
I. Arter eller Varieteter, som kun træffes i Vandsamlinger, 
der ikke udtørre om Sommeren. (Disse vise kun ringe Modstands¬ 
evne overfor Udtørringen): 
