Pia norbis albus, vor mest variable Planorbis-Art — 
lever paa en Mængde forskelligartede Lokaliteter. Det er vanske¬ 
ligt at træffe en Lokalitet, hvor den er særlig hyppig; de aller¬ 
fleste Steder optræder den i ringe Antal. De Former, der træffes 
i større Søer, ere i Almindelighed mere fladtrykte og linseformige 
end de, der forekomme i mindre Vandsteder. Til de første høre 
f. Eks. Varieteterne deformis og socius, der dog hidtil kun ere 
fundne i enkelte af vore Søer. 
Eksempler paa Variation i Størrelse: 
Mergelgrav, Lem ved Ringkøbing (Faurbye): Skall. Brd. 
Saltø Aa — 5 
Fursø — 4 3 A (f. typicå). 
— — 4 3 /4(var. deformis). 
— — 5 1 /2 (var. socius). 
Sphærium corneum er udbredt i næsten alle Slags Vand¬ 
steder og optræder med mange forskellige Varieteter paa forskellige 
Steder. Individantallet er de allerfleste Steder meget stort. Dens mest 
karakteristiske Former ere: forma typica, var. nucleus, var. firmuin, 
var. mamillanum, var. scaldianum og var. ovale. Flere af disse 
opføres ofte som egne Arter, men der synes intetsteds i den hele 
Række at være nogen tydelige Spring. Den største af Formerne 
er typica med brede, lidet fremstaaende Bukler og Hornfarve. 
Den hører kun hjemme i stillestaaende Vand og i mindre Vand¬ 
steder, hvor den er meget almindelig, for saa vidt disse ikke ud¬ 
tørre om Sommeren. Meget nær beslægtet med den er var. nu¬ 
cleus, en betydelig mindre Form, næsten kugleformig med brede 
Bukler, men ingen tydelig afsatte Bukkelhoveder. Den tilhører 
ligeledes de smaa Vandsteder og synes navnlig at forekomme paa 
beskyggede Steder. Nær disse to Former staar sikkert var. fir- 
mum, hvis Skal gerne er lyst hornfarvet og i Almindelighed for¬ 
synet med gule Baand. Den skelnes lettest fra f. typica ved, at 
den ydre Kardinaltand i venstre Skal er meget lang og dækker den 
indre næsten fuldstændigt, medens den ydre hos f. typica i Reglen kun 
dækker den indre omtrent til Midten. Formen tilhører især de 
