292 
fangede i Slagelse Lystskov i 1887 og en Tid holdte i Fangen¬ 
skab. En Meddelelse om Fundet har Lærer Bach allerede givet 
i Tidsskriftet „Naturen 14 , 12te Aarg., 1888, p. 320. 
Hypudæus glareola . 
Der er oftere i Stenalderens Kjøkkenmøddinger fundet Knogler 
af Markmus og Mus, af Hypudæus glareola, Arvicola agrestis, 
Mus sylvaticus og især af Arvicola amphibius , men næsten altid 
under Forhold, der have gjort det mere eller mindre tvivlsomt, 
om Knoglerne skrev sig fra Stenalderen eller fra en senere Tid; 
det kunde være, at vedkommende Dyr selv havde gravet sig ind i 
Dyngerne; Knoglerne have ikke baaret utvetydige Mærker af at 
være af Dyr, der vare dræbte i Stenalderen, og i Dyngerne ved 
Havnø og Faarevejle har jeg selv set bugtede Gange gravede af 
Smaapattedyr, og i Gangene har jeg fundet Knogler af Arvicola 
amphibius og A. agrestis. Rødmusen er dog nu sikkert paavist 
fra Stenalderen. 1 Skaldyngen ved Ertebølle findes oftere et Stof, 
der ikke kan være andet end Levninger af Gjødning, vist af Hunde, 
Klumper af sønderbidte og ætsede Knoglestumper af Pattedyr, 
Fugle og Fiske, indlejrede mellem Dyngens Muslingeskaller, og i 
en saadan Klump er der fundet et ætset Stykke af Underkjæben 
af en Rødmus. 
Arvicola arvalis . 
Om Arvicola arvalis i Danmark er der ikke fremkommet ret 
meget efter den Oversigt over dens Udbredelse, der gaves i 1882, 
i Yidensk. Medd. I Uglegylp samlet under Graner ved Fannerup, 
1V 4 Mil Y. for Grenaa, i 1895, har jeg fundet 40 Hovedskaller 
af A. arvalis, mod 41 af A. agrestis (og 1 Sorex vulgaris, 1 
Mus musculus, 2 M. minutus og 22 M. sylvaticus), hvad der godt- 
gjør dens Udbredelse længere mod Øst end tidligere kjendt. I 
Vendsyssel har jeg derimod forgjæves søgt efter den, i 1892, 
medens A. agrestis dér var almindelig; i Uglegylp fra Bangsbo 
Skov S. for Frederikshavn fandtes 59 A. agrestis (og 2 Talpa 
