430 
hos Tænioglosserne er, om ikke det eneste saliggjørende Organ til 
disses Artsbestemmelser, saa dog et Organ, der ikke bør under¬ 
vurderes. 
I Videnskabelige Meddelelser for 1897 har jeg meddelt mine 
Iagttagelser af Radula hos Littorina littorea L. og vil nu gaa til 
dennes nærmeste nordiske Slægtninge. 
De tre Littoriner, der høre til Rudisgruppen, {Lit. rudis Mat., 
Lit. Grønlandica Bolt, Lit. tenebrosa Mtg.) ere alle vivipare; de 
ere snart bievne opstillede som Varieteter af den typiske rudis, 
snart igjen adskilte som gode Arter, og med god Grund, især naar 
Hovedvægten lægges paa Skallen, dens Skulptur, Tykkelse og Form. 
Ved Sammenligning af Radula har jeg fundet stort Slægtskab, 
men dog ogsaa nogle Ejendommeligheder hos hver især, der mu- 
ligen kunde give nogen Vejledning. Som ved andre Littoriner 
findes paa Medianpladen en stor midterste Tand, paa hver Side 
af denne 1 a 2 mindre: Lit. Grønlandica har 2, rudis og tene- 
Deu første Lateralplade 
hos Grønlandica har to større 
Tænder, for og bag disse to 
mindre; rudis har kun en og 
tenebrosa kun den bageste. 
Ved den anden Lateralplades 
Tænder har jeg intet fundet 
at bemærke. Den tredie La¬ 
teralplade hos Grønlandica 
har 6 Tænder, rudis 5 og 
tenebrosa 7. 
De to Repræsentanter for 
Obtusatagruppen {Lit. obtusata 
2: Medianpladen, 8: Tredie Lateralplade. L. og palliata Say) lade sig 
uden stor Vanskelighed adskille, naar man har rene uslidte Skaller, 
men er Skulpturen udslettet, kan Bestemmelsen blive meget tvivlsom, 
der maa da tyes til Radula. 
brosa hver 1. 
Fig. I. Littorina Grønlandica. 
