26 
Cupula glandem undique tegens, sæpius apice irregulariter fissa 
(in eodera ramo clausa vel fissa), concentrice squamis connatis 
verticillatis cincta. Ovula supera. In Asia meridionali. 
VI. Lithocarpus (Miq. Ann. Mus. Lugd.-bat. 1. p. 108 et 
115. Genus Lithocarpus Blume Flor. Javæ p. 34). Flores mase. 
et fem. ut in præcedentibus sectionibus. Glandis pars invo- 
lucro adnata multo major quam supera libera, inde fructus peri- 
carpium Juglandis refert. Involucrum coriaceum externe pauci- 
zonatum. Nux ossea. Species unica javensis. 
3. 
Ethvert systematisk Arbeide maa være bygget paa en ind¬ 
trængende og alsidig morphologisk Undersøgelse af alle 
Organer. Den kritiske Betragtning af systematiske Forsog maa 
derfor begynde med en Besigtelse af den morphologiske Grund¬ 
vold, hvorpaa den systematiske Bygning er opfort, og en saadan er 
det som for Egeslægtens Vedkommende skal gjores til Gjenstand 
for dette Afsnit. 
Det er altsaa ikke vor Opgave her at give en udtommende 
morphologisk Fremstilling, men her skulle kun fremdrages og 
droftes saadanne for Systematiken vigtige Forhold, som man hid¬ 
til har enten ladet ganske uændsede eller ikke opfattet rigtigt. 
De karakteristiske Forhold i Grenbygningen, som i 
saa hoi Grad udmærke Egene, kunne her ganske forbigaaes; 
kun skal bemærkes, at Aarsskuddenes Beskaffenhed, deres 
Forening til storre Grenpartier o. 1. ofte kunne bidrage til en 
skarpere og rigtigere Sondring af ellers meget nærstaaende Arter. 
Quercus sessiliflora vil saaledes kunne kjendes fra Q. peduneu- 
lata ved Grenene, som ere mere opadrettede og ikke saa zik- 
zakbugtede, og ved en mere gradvis Overgang fra de tykke 
til de tynde Grene. Mellem Q. Suber og occidentalis, der forst 
i de senere Aar ere bievne adskilte som Arter, er der lignende 
Forskjelligheder. 
Knopperne have hos de fleste Arter væsentlig samme Byg¬ 
ning som hos vor almindelige Eg. De ere altsaa mere eller mindre 
