77 
Q. callipriuos Webb. DC. 1. c. p. 54. In regione orientali Medi- 
terranea. 
Cyclobalanopsis. 
(Quercus, sectio Cyclobalanus Endl. DC. pro parte). 
Amenta mascula pendula. Amenta feminea erecta, simplicia, 
brevissima, pauciflora; cupulis solitariis. Styli tres breves, ex- 
planati, rotundati v. apice tantum dilalati, patentes, secus totam 
superficiem superiorem stigmalosi. Glans ovoidea v. ovoideo- 
globosa v. globosa, pericarpio tenui, dissepiraenti vestigio nullo; 
maturatione annua. Ovula abortiva supera. Cupulæ squamæ 
verticillatæ in lamellas concentricas crenatas v. denticulatas v. 
fere integras lateraliter coalitæ. — Gemmarum squamæ numerosæ, 
membranaceæ, adpresse imbricatæ. Folia ovato- v. lanceolato- 
elliptica, coriacea, perennia, supra glabra, subtus pruinoso-glau- 
cescentia, rarius tomentosa, a medio v. interdum fere a basi 
serrata, serraturis semper callosis. 
Fig. 1 —13, Tab. I—II og Fig. 22 E, D (S. 50) ville tjene til Belysning 
af Slægtskaraktererne. 
De til Grund for denne Slægt liggende Arter bleve tidligere 
henforte til Cyclobalanus; men de ere væsentlig forskjellige fra 
de ægte Cyclobalaner baade i Griflerne og i Frugten, og 
de stemme heri overens med Underslægten Lepidobalanus af 
Slægten Quercus, medens de adskille sig fra denne ved de golde 
Ægs Stilling i den modne Frugt og ved Skaalskjællene. Paa den 
anden Side har nærværende Slægt i Bladene mest Lighed med Un¬ 
derslægten Cerris. Slægten Cyclobalanopsis faaer saaledes en særlig 
Interesse derved, at den danner et smukt Overgangsled mellem 
de i Europa og Orienten herskende Egeformer og den udeluk¬ 
kende de indiske Oer tilhorende Slægt Cyclobalanus, med hvilken 
den stemmer overens i Skaalskjællene og i de golde Ægs Stil¬ 
ling. Med denne Blanding af europæisk-orientalske 
og asiatiske Eges Karakterer staaer denne Slægts 
geographiske Udbredning i Samklang, da de fleste 
