109 
en Række Oine ved Roden af Tentaklerne i Epipodial-Fryndsen hos 
Margariterne. Derimod er en Fordobling af Oinene oftere 
sees den omtalte Bræmme stærkt udviklet, festonneret, med tentakel - 
lignende Organer trædende frem af Indsnittene i Bræmmen (Tab. IV 
A. Fig. 10, 11). Af saadanne Tentakler taltes paa hver Side 5—7. De 
ligne paafaldende Dyrets virkelige Tentakler og have den samme mærke¬ 
lige muricose Natur (sml. Tab. IV A. Fig. 9), paa hvilken Lovén alle¬ 
rede har gjort opmærksom; de have fremdeles den samme Fure langs 
Undersiden (Fig. 11), og Ligheden med de virkelige Tentakler viser sig 
endelig ogsaa i deres Insertionsmaade, som stemmer med den, paa 
hvilken de virkelige Tentakler komme frem mellem to Lapper (Pande¬ 
bræmmen og Ommatophoriet). Naar Epipodial-Bræmmen betragtes fra 
Undersiden (Fig. 11), sees de til den horende Tentakler her at komme 
frem hver af sin lille Grube, hvis indre Rand i Midten næsten altid er 
tuberkelagtigt svullen og meer eller mindre stærkt sort pigmenteret; under¬ 
tiden sees denne Pigmentafsætning ringformet (sml. Fig. 14), hvorved 
disse Tuberkler da kunne faae en skuffende Lighed med Oine. Disse 
øielignende Tuberkler variere meget i Form, undertiden ere de noget 
langstrakte (Fig. 11, 13); undertiden sees Pigmentet fortsætte sig op 
paa Sideranden af Gruben og derfra videre udad, idet det danner en 
smal sort Bræmme langs Lappen mellem to Tentakler; undertiden saaes 
Undersiden af Tentaklens Rodparti da ogsaa pigmenteret. Paa enkelte 
Individer manglede Pigmentet, og Tuberklerne saaes da fordetmeste 
kun lidt udviklede. Tuberklerne ere faste, og deres Farve skyldes 
eiendommelige, paa Overfladen lodret staaende Geller (Fig. 15), meget 
lignende dem, der forekomme i Oinene hos forskjellige Mollusker, og 
som Ley di g har beskreven fra Lungesneglenes Oie (sml. Max Schultze, 
Arch. f. mikrosk. Anat. I, 1. 1865. p. 56). Noget Ganglion kunde ikke 
opdages i Roden af Tuberklerne, og disse ville ikke kunne opfattes 
som Oine, ikke engang som simple photoskopiske Oine, men aller¬ 
mindst kunne de siges at stemme med de virkelige Oine hos disse 
Dyr. — Hos den store hoinordiske Margarita, M. cinerea, Coutli. Var. 
grandis [M. striata Brod. & Sow.) (fra Bellsound)*), var Forholdet no¬ 
get afvigende og i det Hele noget variabelt. Fod-Tentaklerne vare in- 
sererede som hos forrige Art, og Midten af den indre Rand af Ten¬ 
takel-Gruberne var ligeledes tuberkelagtigt svullen, men i mindre Grad, 
og der var intet Pigment, hvorimod der hos eet Individ saaes lignende 
øielignende Legemer lidt under samme. — Jeg har forgjæves sogt saa¬ 
danne Legemer paa eller ved de egne fingeragtige Folere ved Grunden 
af Foden hos Emarginida (depressa , Blv.) og Fissurella (rosea, Lmck.), 
ligesaalidt har jeg seet dem ved Kappe-Tentaklerne hos Ualiotis (iris, L.; 
II. lamellosa, L ), hos Fissurella (rosea, Lmck.) og hos Emarginula ( oc• 
toradiata, Gm.). 
*) IBDrch, Fortegn, over Gronl. lUOddyr. Kink, Grdnland. 1857. Tillæg, p. 87. 
