119 
Det gjælder om denne som om andre Copepoder, hos hvilke 
Hunnen har undergaaet denne mærkelige, ligesom tilbage- 
skridende og monstrose Udvikling, at det er farligt at opstille 
Slægter alene paa den ene og inaaskee da netop især paa denne, 
den hunlige Kjonsform med dens Mangel paa positive Characterer, 
Folgen af den Reduction, som har fundet Sted i Mundapparatet 
og med Hensyn til Lemmerne. „Hvor Ufuldstændigheden i vor 
Kundskab noder os til at danne Slægter blot efter Hunformen, 
eller at sammenstille Arter, af hvilke vi blot kjende Hunnen, 
med andre, af hvilke begge Kjon ere undersogte, der bor stadigt 
fastholdes i Bevidstheden, at saadanne Anordninger kun ere 
provisoriske og forst ved de respective Hanners Opdagelse kunne 
faae endelig Afgjorelse a *). Med behorigt Forbehold tor det dog 
antages, at denne nye Form danner en ny Slægt, som i alminde¬ 
lige Formforhold kommer nær ved den, som Hancock og 
Norman have opstillet, men fra hvilken den dog er generisk 
udpræget. Hancock og Norman have fundet Hannen til den 
ene af deres to Arter ( Spl . gracilis ) og af noget lignende Form 
som den, hvormed Hanner ere fundne hos beslægtede Copepoder. 
De fandtes deels paa Hunnen, deels og fordetmesle heftede til 
Indvoldene af det husende Dyr og ofte i ikke ganske ringe An¬ 
tal (indtil 12). — Til den af mig fundne Form fandtes Hannen 
ikke, saalidt som de engelske Undersdgere fandt Hannen til deres 
anden Art {Spl. brevipes). Et Par smaa, ovale Fremragninger ud 
til Venstre paa den bageste Deel af Ryggen af andet Abdominal- 
Segment (Fig. 1, 3) viste sig ved nærmere Undersdgelse kun at 
være smaa Eventrations-Hernier. I Legemshulen og paa Ind¬ 
voldene af de lo paagjeldende Individer af Aeolidien kunde ingen 
Hanner findes. 
Slægten Ismaila adskiller sig meget væsen ligt fra 
S p 1 a n c h n o t r o p h u s allerede ved sit særligt udviklede 
*) H. Kroyer, Bidr. til Kundsk. om Snyltekrebsene. — Naturh. Tidsskr. 
3. R. II, 2. 1863. p. 346. 
