137 
inden. End mere udad til Siderne,/men i end ringere Afstand 
fra de foregaaende, sees atter tvende (d d‘) meget korte, hvis 
Afstand fra Ringkarret er mere end dobbelt saa stor som deres egen 
Længde. Paa begge Sider af Diametralkarret ere disse fire Smaakar 
ikke lige lange, men det ene er længere paa den ene, det andet 
paa den anden Side, og omvendt paa den modsatte Side af Ski¬ 
ven, saa at de, der krydsvis svare til hinanden, ere af samme 
Længde, men ikke de symmetriske. Desuden udspringe disse sym¬ 
metriske Kar ikke fuldkommen lige over for hinanden paa hver Side 
af Diametralkarret, men det, der er længst, synes at udspringe 
noget nærmere Skivens Centrum end det andet. Fra to af de 
laterale Kar ( b J b ; ), et paa hver Side af Diametralkarret, dog ikke fra 
de symmetriske, men fra de krydsvis overfor hinanden liggende, ud- 
gaaer der to smaae Kar, et paa hver Side. De to andre ere uden Bikar. 
Diametralkarrene svare hos begge Former til hinanden lige¬ 
som Lateralkarrene og de tvende paa hver Side, der udspringe 
udenfor dem, hvilke dog hos den sidste Form synes at være lige 
lange. Men hos denne findes fremdeles to Par Kar længere 
ude , og de to Lateralkar have to Grene , medens de 
kun have een Green hos min Form. Det kunde derfor synes, 
som om man havde for sig den samme Art i to Udviklingstrin, 
hvoraf det sidste, den af Stuvitz tegnede Form, var ældre og 
derfor mere udviklet end den norske, men dette kan næppe være 
Tilfældet, da hans Form er meget fladere end min, og i Almin¬ 
delighed bliver Skiven mere klokkeformig med Alderen, og des¬ 
uden ere Tentaklerne paa S t u v i t z’s Form i Forhold meget kortere 
end paa min. Jeg skulde derfor være mere tilboielig til at troe, 
at de ere to forskjellige Arter, horende til den samme Slægt. 
Maaskee kunde ogsaa den af Stuvitz observerede Art være 
kjonsmoden og min endnu ikke fuldt udviklet. 
Jeg har for disse Former antaget som Slægtsnavn Dipleuro- 
soma paa Grund af den tilsyneladende bilaterale Symmetri i deres 
Karanordning, og kalder min Form D. typica og den anden 
efter dens Opdager Q. Stuvitzii. 
