148 
bort fra denne, hvorfor Orsted ogsaa troede, at denne Masse 
var Blod, der pressedes ud fra et Hjerte. Den synes at bestaae 
af fine Korn, som ikke vise noget Tegn til Cellenatur, da hver¬ 
ken nogen indre Hulning eller Cellekjerne kan sees. Ved stærk 
Presning synes disse Korn at ligge i en stribet Masse; og naar 
Presningen bliver saa stærk, at Commissurerne springe, synes 
Bruddet af den Deel, der folger disse, at see fint ulden ud, 
hvorfor jeg skulde formene, at denne Masse ikke alene bestod 
af Korn, men ogsaa af fine Traade, der forbandt dem. Denne 
rode Ydremasse fortsætter sig ned paa Sandseorganet, men kun 
i et meget tyndt Lag, som dog er tykkest nær dets Rod, men 
bliver tyndere ud over Hovedet. Derfor seer dette Hoved ikke 
•• 
saa rodt ud som den ovrige Hjernemasse, og Orsted troede der¬ 
for, at dette Organ var det bagre Hjertekammer, som indeholdt 
lysere Blod end det forreste. Ydremassen folger endvidere Side¬ 
nerverne lige fra deres Udspring langt nedover i deres Lob, idet- 
mindste i den ovre Trediedeel af dette. Den bedækker ikke 
Nerven heelt rundt, men lægger sig især paa den nedre og ydre Side 
og bliver tyndere mod Bugsiden og indad, hvor Laget tilsidst 
aldeles mangler, saa at den ved et Tversnit af Nerven har et 
Udseende som en Halvmaane (Fig. V, fe), der med sin concave Side 
omfalterNervens centrale Deel (a). Lagets slorste Tykkelse i den 
ovre Deel af Nerven er omtrent en Trediedeel af dens hele Masse 
(Fig. IV, a, fe). Ved Sidenervernes Udspring dækkes ogsaa deres 
indre Side af et tykt Lag, der fra begge Sider bucformig boier sig 
over i hinanden (Fig. I, /<)• Alle Nerver, der udspringe fra Hjernen, 
ledsages ligeledes af denne Masse, som, naar Dyret presses 
stærkt, viger ud fra dem og danner fremadgaaende Striber, uden at 
være skarpt begrændset (Fig. I,t kl). Ligeledes folger den deNervcr, 
der indadtil udgaae fra Sidenervestrængene. Denne Adremasses 
Udbredning over det hele Nervesystem synes saaledes at staae i 
et vist Forhold til den Ejendommelighed hos disse Dyr, at alle 
Ganglier undtagen Hjernens mangle, og det forekommer mig, som 
om den repræsenterer et Gangliesystem, der ikke som sædvanligt 
