131 
sige hinanden; men Sagen er den, at i den første tales der om 
en pludselig Forandring fra en højere til en lavere Varmegrad, i 
.den anden om en langsom Afkøling. 
Da den første af disse Sætninger indeholder et Moment af 
ikke ringe Betydning, ville vi betragte den lidt udførligere. 
1. In certain degré de froid reveille les grenouilles létiiargiques. 
Det Forsøg, hvoraf Spallanzani udleder denne Sætning, re¬ 
fereres i hans førnævnte Værk S. 438 § 87. En Frø toges fra en 
Temperatur af -j- 2° og anbragtes udenfor Vinduet i -f- iVs®. 
Den havde før siddet ganske ubevægelig; „mais quand elle fut sur 
la feuétre, elle commen^a a s’agiter, a remuer les membres, a 
faire quelques pas; ensuite elle se ramoncela sur elle méme, et 
pla(;a la tete sous son corps; enfin elle étendit ses membres et 
s’alongea.“ 
I alle de Forsøg, jeg har gjort over Frøernes Frysning, har 
jeg haft Lejlighed til at sande Spallanzanis Ord. Saasnart Dyrene 
bragtes fra Stuen 2—5°) ud i det fri, begyndte de at bevæge 
sig meget hæftigt. Jo stærkere Kulden var, des voldsommere 
bleve ogsaa deres Bevægelser, men paa samme Tid ogsaa des mere 
kortvarige. Ved -^2°^) kunde Frøerne springe om i Beholderen i 
en Time eller mere, før de sank sammen og begyndte at stivfryse; 
ved -f- 10 til -^12° henfaldt de i stærke Krampetrækninger, som 
efter 10—15 Minuters Forløb afløstes af fuldstændig Ufølsomhed 
og Ubevægelighed; men i begge Tilfælde endte de altid med at 
indtage den af Spallanzani beskrevne Stilling. De bøjede Hovedet 
stærkt nedad og ind mod Brystet, skjød Ryggen højt i Vejret og 
strakte Bagbenene stift bagud. I denne Stilling frøs de til Is. 
Kun i et ganske enkelt Tilfælde ved særlig lav Temperatur 
15°) syntes Frøen pludselig at være stivnet midt i de hæftigste 
Krampetrækninger. Den var frossen stenhaard med Legemet for¬ 
vredet i de besynderligste Stillinger. 
Ogsaa ved Frøernes Frysning i Vand, kan man gjøre samme 
0 Overalt, hvor ikke andet findes anført, anvendes Celsius’ Thermometer. 
9 ^ 
