133 
2. Le froid^ qiii aiigmente accroit la létliargie des greiioiiilles. 
Spallanzani anbringer en Frø i et Glas med Vand, hvorefter 
dette henstilles ved ^ 2°. Han ser da Vandet langsomt fryse til 
Is, uden at Frøen har gjort en Bevægelse. 
Selv har jeg flere Gange overbevist mig om, at Frøerne ved 
jævnt synkende Temperatur henfalde i en stedse dybere Dvale, 
saaat de endog stivfryse uden at have gjort en Bevægelse. 
Heinzmann har ved sine Forsøg (Ueber die Wirkung ^ehr 
allmiiliger Aenderungen thermischer Keize auf die Empfindungs- 
nerven. Archiv. f. d. gesammte Physiologie. B. 6. 1872) paavist, 
at naar Temperaturen kun synker tilstrækkelig langsomt, kan man 
lade et enkelt Lem stivfryse paa Frøen, uden at denne mærker det. 
B. 
Frøernes Vintersøvn og Vinteroplioldssted. 
Et flygtigt Blik paa den foreliggende Literatur vil vise os de 
forskjelligste Opfattelser. 
Spallanzani taler om „lethargiske“ Frøer. Det er imid¬ 
lertid kun de Frøer, som han under sine Forsøg udsætter for 
stærk Kulde, der blive virkelig lethargiske; ude i Naturen synes 
Forholdet at være anderledes. I det mindste beretter han selv, 
at Frøerne grave sig længere ned i deres Huler langs Flod¬ 
bredderne, alt eftersom Kulden trænger ned til dem. 
Esaias Fleischer. (Forsøg til en alm. Naturhistorie. 
7ende Del. Bd. 2. S. 954. 1794): „De ligge som en Sten 
uden al Bevægelse. Blodet bevæger sig ikke mere gjennem 
Lungen, og Hjærtets Bevægelse er saa svækket, at Blodet i de 
allerfineste Pulsaarer .... er ganske tykt, sammenløbet og ligesom 
• grynet. “ 
De la Cépede. (Naturgeschichte der Amphibien. tJbers. v. 
Bechstein. Weimar 1800): „Sie werden in der Kalte unempfind- 
lich tråge und erstarren endlich ganz.“ 
Garns. (Handbuch der Zoologie. S. 492): „Die Amphibien 
