139 
Kuldegraden er naturligvis lier af stor Betydning. Medens 
en Frø var 7—8 Timer om at fryse ved -f- 2°, foregik Frysningen 
paa 15—20 Minuter ved 12°. 
Af andre meget væsentlige Faktorer skal nævnes Fordamp¬ 
ningen og Varmeudstraalingen fra Frøens Legeme. Frøer, 
der vare indsvøbte i et Lag Filtrerpapir, frøs ikke ved at anbringes 
2 Timer i 7 til -f- 9°, medens de uden Papirets Beskyttelse 
vilde være frosne i Løbet af 30—40 Minuter. De fik heller ikke 
Krampe ved pludselig at bringes ud i Kulden, men forholdt sig 
ganske rolige indenfor Papiret ligesom en Frø, der fryser ved 
langsom Afkøling. Kaar vi søge om Grunden til den pludselige 
Afkølings voldsomme Indvirkning paa Frøerne, maa vi derfor i 
første Eække nævne Hudfordampningen og Udstraalingen. 
Dette er af den allerstørste Betydning for de overvintrende 
Frøer. Paa Bunden af Moser, i Jordhuller, under gamle lien- 
smuldrende Træstubbe, og hvad andre Steder Frøerne nu udvælge 
sig til Yinteropholdssted, ville de være beskyttede mod Fordamp¬ 
ningen og Udstraalingen. De befinde sig omgivne af slette Yarme- 
ledere, hvorigjennem Luftens Kulde kun langsomt trænger ned til 
dem. Muligvis ville de ogsaa, som Spallanzani har set, grave sig 
dybere ned, efterhaands som Kulden trænger ned til dem; men 
selv om de forholdt sig rolige i deres Skjulesteder, -vil en lang¬ 
varig Frost dog ikke medføre nogen overhængende Livsfare for 
dem. Beskyttet mod sin værste Fjende, Udtørringen, og ligeledes 
værnet mod Yarmetab ved Udstraaling, kan Frøen i sit Hi længe 
modstaa en Temperatur af 1°. Paa Bunden af en Mose er der 
ikke megen Sandsynlighed for, at denne Temperatur vil blive naaet 
endsige overskreden. Selv om Mosen bundfryser, maa der dog 
hengaa meget lang Tid, før Kulden gjennem Isen kan forplante 
'sig ned i Dyndet. Steenstrup har midt i den strængeste Yintertid 
flere Gange undersøgt Temperaturen under den græsbevoksede Mose- 
bund, fra hvilken Hannerne om Foraaret kom frem. Han fandt 
da aldrig under -}- 2° C. (Amtlicher Bericht ti. d. 24 Yersamml. 
Deutsch. Katurforscher und Aerzte. Kiel 1846. S. 135.) 
