171 
Svvinhoe^*'^) gør opmærksom paa, at Exemplarer fra Peking ere 
meget større end de fra Araoy, medens Ningpo-Fuglen afgjort er 
en Mellemform. — Den er truffen paa Formosa, men ikke paa Hainan. 
Ligurinus sinicus forekommer imidlertid udover Cliinas Nord¬ 
grænse. Taczanowski^^) omtaler den fra Øen Askold (ved Ussuri- 
bugten, 42^/3 ^ n. Br.), fra Ussuri-Landet (Kjstprovinsen) og fra 
Kysten af det japanske Hav. Eadde®) traf den ved Tscliingan ved 
Amurfloden (nær Paschkowa 49 ^ n. Br., ISO^/e ® ø. L. Greenw.) 
i Smaatlokke 23de April, allerede i Slutningen af samme Maaned 
havde de skilt sig parvis; længere nord paa er den ikke funden. 
Medens Swinhoe angav den kinesiske By Itscliang (Hupeh- 
Provinsen) som Vestgrænsen, have Prje valskis Eejser(jvf.Tacza- 
nowski^^)) vist, at dens Udbredelse gaar meget længere mod Vest 
P rj e vals k i traf denne Art ikke blot ved Dalaj-noor (nordøstl. Del af 
Mongoliet), men i Landskabet Gansu (Kansu), hvor den ret alminde¬ 
ligt forekom i Dalene, især nær dyrkede Egne. Gansu gaar mod 
Vest i det mindste til 90 ® ø. L. Greenw. Naar Arten findes saa 
langt vesterpaa, er der intet særligt paafaldende i, at et enkelt 
Exemplar, følgende en ikke usædvanlig øst-vestlig Eetning for 
Fugletrækket i de paagældende Egne, forflyver sig til Europa; 
snarere kunde man undres over, at en Art, der har en saa vid 
Udbredelse i nord-sydlig og øst-vestlig Eetning, og som i sit egent¬ 
lige Hjem strejfer vidt omkring, først nu kan tælles blandt 
Europas tilfældige Gæster*). 
Eeden er efter Blakiston og Pryers^®) Angivelse bygget af 
Mos, foret med Haar. Æggenes Antal er 5, Farven grønlig hvid 
med brunrøde Pletter. 
Om Fuglens Liv i dens Hjemstavn haves kun meget sparsomme 
Efterretninger. Pére David beretter, at dens Sang er „endnu 
'mindre værdifuld end dens europæiske Slægtnings“, medens derimod 
Styan^®) kalder den en god Sanger. 
*) Udførligere Oplysninger om Artens geografiske Udbredelse se Litte¬ 
raturfortegnelsen p. 172. 
